Справа № 309/1483/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Крижанівського С. В.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіка Білорусь, адреса проживання: АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Згідно з постановою, 22 квітня 2022 року, приблизно о 17 год 10 хв, прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) на напрямку 170 прикордонного знаку на відстані 500 метрів від лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, було виявлено та в подальшому затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Крижанівський С. В., просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Зазначає, що його підзахисний був відсутній під час розгляду справи у місцевому суді, копію оскаржуваної постанови йому вручено у травні 2022 року. Відтак ОСОБА_1 , який не володіє українською мовою, а лише білоруською та російською, упродовж тривалого часу звертався до адвокатів, щоб отримати правову допомогу, однак у наданні такої йому було відмовлено. Після укладення договору про надання правової допомоги адвокатом Крижанівським С. В., останній роз`яснив ОСОБА_1 зміст оскаржуваної постанови. Вказує на незаконність оскаржуваної постанови, просить її скасувати. Зазначає, що докази, які містяться в матеріалах справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є сумнівними, тому їх не слід брати до уваги. Захисник зазначає, що його підзахисний не мав наміру перетнути державний кордон України, оскільки на місці, де його безпідставно затримали прикордонники, він прогулювався, у його паспорті наявна чинна Шенгенська віза, яка надає змогу офіційно перетнути державний кордон України, а окрім того, він є громадянином Республіки Білорусь. Звертає увагу на те, що права його підзахисного були порушені, позаяк протокол про адміністративне правопорушення оформлений українською мовою, яку ОСОБА_1 не розуміє. Вказує на те, що у протоколі неправильно встановлено особу ОСОБА_1 , оскільки помилково зазначено його прізвище та ім`я « ОСОБА_1 » замість правильного « ОСОБА_1 », як вказано у посвідці на тимчасове проживання. Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 українською мовою не володіє, потребує послуг перекладача. Після затримання прикордонники прибули разом з ОСОБА_1 на пункт пропуску та вказали йому, що він повинен покинути територію України, що він і зробив. Згодом ОСОБА_1 повернувся з Румунії в Україну, про що свідчить відповідний штамп у паспорті. Апелянт зазначає, що право на захист його підзахисного було порушено, позаяк ОСОБА_1 не повідомлено ні про місце, ні про дату та час розгляду справи у суді. Той факт, що отримавши вказану постанову, ОСОБА_1 сплатив штраф та судовий збір, було здійснено виключно з мотивів важливості для нього як іноземця у безперешкодному та без обмежень в`їзді та перебуванні в Україні, оскільки в Україні на законних підставах проживають його діти. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та адвоката Крижанівського С. В. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від адвоката Крижанівського С. В. напередодні розгляду справи - 05.06.2023, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони захисту, тому, на переконання апеляційного суду, неявка осіб, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду.

Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд враховує те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який у своїй заяві від 22.04.2022 визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а також зі змісту заяви убачається, що останній просить розглянути справу за його відсутності (а. с. 6). Водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що відомостей про те, що копію оскаржуваної постанови від 27 квітня 2022 року суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 у межах встановленого законом триденного строку, немає. Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущено через поважні причини.

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно - правових актів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Згідно із даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007181 від 22 квітня 2022 року (а. с. 3), 22 квітня 2022 року, приблизно о 17 год 10 хв, прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) на напрямку 170 прикордонного знаку на відстані 500 метрів від лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, було виявлено та в подальшому затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений уповноваженою особою - в. о. начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) лейтенантом ОСОБА_8 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в межах повноважень наданих особі, яка його склала, у якому зазначено дату і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи та який повністю узгоджується з іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

При цьому, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності перекладача Ознамець С. В., що підтверджується підписом перекладача та ОСОБА_1 , права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій йому мові, копію протоколу отримав, доповнень та зауважень не мав, послуг захисника не потребував. Крім того, протокол був складений у присутності двох свідків, громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Факт спроби ОСОБА_1 незаконно перетнути державний кордон з України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон, без документів, що посвідчують особу та надають право на виїзд з території України, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується й іншими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 22 квітня 2022 року (а. с. 1), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22 квітня 2022 року (а. с. 2), поясненнями в. о. начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) лейтенанта ОСОБА_11 (а. с. 4); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 5).

Крім цього, наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 від 22 квітня 2022 року свідчить, що ОСОБА_1 визнав спробу незаконного перетину кордону України, просив провести розгляд справи без його участі (а. с. 6), підтверджує вказані вище письмові докази.

Зі змісту наявних у матеріалах справи протоколів убачається, що вони складені в присутності перекладача, підписані як перекладачем, так ОСОБА_1 та підтверджують обізнаність останнього зі змістом процесуальних документів на зрозумілій для нього мові.

Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що в. о. начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) лейтенант ОСОБА_11 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що в. о. начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) лейтенант ОСОБА_11 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом із тим, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими і такими, що жодним чином не впливають на правильність та законність висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав наміру перетнути державний кордон України, оскільки на місці, де його безпідставно затримали прикордонники, він прогулювався, у його паспорті наявна чинна Шенгенська віза, яка надає змогу офіційно перетнути державний кордон України, крім того, він є громадянином Республіки Білорусь. Дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд констатує, що у своїй сукупності вони доводять те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, яке полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Твердження адвоката Крижанівського С. В. про наявність у ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання на території України, у зв`язку із чим він мав право перетину кордону, є помилковим, оскільки, як зазначено самим апелянтом, така посвідка є документом, який надає право вільно пересуватись тільки на території України, а не поза її межами.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на незаконний перетин кордону, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Апеляційний суд відхиляє твердження сторони захисту про те, що права ОСОБА_1 були порушені, позаяк протокол про адміністративне правопорушення оформлений українською мовою, яку ОСОБА_1 не розуміє. Визнаючи вказані доводи безпідставними, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що як протокол про адміністративне правопорушення, такі і інші процесуальні документи складені у присутності перекладача Ознамець С. В., що підтверджується підписом перекладача та ОСОБА_1 , права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлено на зрозумілій йому мові, копію протоколу отримав, доповнень та зауважень не мав, послуг захисника не потребував. Крім того, протокол був складений у присутності двох свідків, громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Отже, жодних сумнівів у тому, що ОСОБА_1 зі змістом процесуальних документів не було ознайомлено на зрозумілій для нього мові, не виникає.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо того, що право на захист ОСОБА_1 було порушено, позаяк ОСОБА_1 не повідомлено ні про місце, ні про дату та час розгляду справи у суді.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 був достатньо поінформований, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, крім того, ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи в Хустському районному суді, що підтверджується його заявою про розгляд справи за його відсутності від 22.04.2023 (а. с. 6), у якій він також визнає факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який не подавав жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на інший день. Апеляційним судом не встановлено, а в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із завою про підробку його підпису у заяві та інших процесуальних документах.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись визначених у ч. 1 ст. 277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів.

Окрім того, права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Жодним чином не впливають на законність висновків місцевого суду доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 , отримавши вказану постанову, сплатив штраф та судовий збір, і це було здійснено виключно з мотивів важливості для нього як іноземця у безперешкодному та без обмежень в`їзді та перебуванні в Україні, оскільки в Україні на законних підставах проживають його діти. Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що накладене оскаржуваною постановою адміністративне стягнення, а саме штраф у розмірі 8500 грн, а також судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп ОСОБА_1 сплатив, що свідчить про те, що факт порушення ОСОБА_1 вказаних у протоколі вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, апелянт визнає. Тому, вказані твердження адвоката Крижанівського С. В., апеляційним судом розцінюються критично.

При оцінці доводів апелянта про те, що у протоколі неправильно встановлено особу ОСОБА_1 , оскільки помилково зазначено його прізвище та ім`я « ОСОБА_1 » замість правильного « ОСОБА_1 », як вказано у посвідці на тимчасове проживання, апеляційний суд вважає такими, що не є підставою для скасування судового рішення і бере до уваги те, що ОСОБА_1 ні під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, ні у апеляційній скарзі не заперечував, що саме він був на місці події, і саме відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи обґрунтовано складено на особу ОСОБА_1 , прізвище та ім`я якого підтверджується його паспортом, виданого Республікою Білорусь (а. с. 7) та посвідкою на тимчасове проживання (а. с. 8).

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено; що ОСОБА_1 та адвокат Крижанівський С. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Крижанівському С. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Крижанівський С. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН