Справа № 168/643/23 Провадження №33/802/622/23 Головуючий у 1 інстанції:Малюта А. В.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Хомік В. О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талашко Інни Миколаївни, розглянувши апеляційну скаргу захисника Талашко І. М. на постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого розвідником розвідувального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень) 80 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, будучи військовослужбовцем, солдатом, працюючого розвідником розвідувального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини, 16 липня 2023 року о 20.00 год. під час виконання обов`язків військової служби перебував в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник Талашко І. М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки у ньому не проставлений час вчинення адміністративного правопорушення.

Також вказують про те, що суд першої інстанції не повідомивши належним чином ОСОБА_1 про час розгляду справи, розглянув її у відсутності останнього, що й призвело до неправильного вирішення справи. В справі відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання. У зв`язку з цим судом першої інстанції були порушені права останнього на захист.

Крім того, захисник зазначає, що суд неправомірно визнав належним доказом у справі консультативний висновок спеціаліста, оскільки він не містить підпису завідувача поліклініки, що передбачено самою формою даного висновку, а також не вказано прізвище лікаря, який підписав даний висновок, та неправильно зазначено рік народження ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, на переконання апелянта, не можна встановити чи складений даний висновок саме до особи, яка притягається до відповідальності.

Також захисник вказує, що ОСОБА_1 16 та 17 липня 2023 року був увільнений з військової служби.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просять оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Одночасно з апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Старовижівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року. Підставами поважності пропуску даного строку апелянт вказує на розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваного рішення ним отримано лише 07 липня 2023 року.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав. А тому, апеляційний суд враховуючи положення ст. 268 КУпАП, вважає за можливе справу розглядати у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та в присутності її захисника.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талашко І. М., яка просила апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Насамперед, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити та прийняти до розгляду апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_1 оскаржувану постанову отримав лише 07 серпня 2023 року про що свідчить підпис першого на супровідному документі (а.с.18). Також суд бере до уваги особливості і графік виконання завдань підрозділом, в якому ОСОБА_1 проходить службу, та наявність об`єктивних перешкод для оскарження постанови суду першої інстанції.

За положеннями статей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що посягає на порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду. Об`єктом правопорушення є неналежне несення служби, а об`єктива сторона, окрім іншого, полягає в умисних діях суб`єкта правопорушення (військовослужбовця) розпиванні алкогольних напоїв на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території таких частин чи об`єктів, в умовах особливого періоду.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про військове адміністративне правопорушення №А7039/24 від 16.07.2023, який підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про визнання останнім факту перебування в нетверезому стані на території тимчасової дислокації військової частини; консультативним висновком спеціаліста КНП «Старовижівська багатопрофільна лікарня» № 153 від 16.07.2023, яким встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а також поясненями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі ствердили про перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації військової частини.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, повністю доводиться вищевказаними доказами, які є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме перебування в станні алкогольного спяніння у місці тимчасової дислокації військової частини, в умовах особливого періоду (воєнного стану), оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Апеляційні доводи сторони захисту як на підставу неналежності і недопустимості в якості доказу протоколу про військове адміністративне правопорушення з посиланням на те, що в протоколі не вказано час вчинення адміністративного правопорушення, вважаються цілком неприйнятними, оскільки відсутність чітко встановленого часу перебування ОСОБА_1 16.07.2023 у стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації військової частини не впливає на наявність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також посилання апелянта, що місцем складання протоколу про військове адміністративне правопорушення є м. Ковель, а не смт Стара Вижівка не впливає на належність та допустимість вказаного протоколу як доказу, адже в апеляції захисником не оспорюється факт відсутності ОСОБА_1 під час складання даного протоколу, який підписаний останнім та двома свідками.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, протокол про військове адміністративне правопорушення складений із дотриманням вимог ст. 254, 256 КУпАП, а тому є належним і допустимим доказом в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Не впливає на наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення той факт, що останній 16-17.07.2023 перебував в увільненні з військової служби, оскільки поясненями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджується перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації військової частини.

Апелянт зазначає про неналежність і допустимість як доказу консультативного висновку спеціаліста, оскільки він не містить всіх необхідних реквізитів та у ньому неправильно зазначено дату народження ОСОБА_1 . Проте на переконання апеляційного суду у даному висновку зазначено всю необхідну інформацію, котра засвідчує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Так даний висновок містить дату і місце його складення, найменування закладу охорони здоров`я, посаду, прізвище, ім`я, по батькові лікаря, який склав висновок; відомості про особу, яка проходила огляд, а також підпис лікаря та печатку закладу. Крім того, апелянтом не оспорюється проходження ОСОБА_1 даного огляду в закладі охорони здоров`я. Таким чином, в апеляційного суду немає підстав ставити під сумнів належність та допустимість консультаційного висновку спеціаліста № 153 як доказу.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що суд через засоби телефонного зв`язку не зміг повідомити ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду, у зв`язку з знаходженням його телефону поза межами досяжності. Проте телефонограмою від 26.07.2023 стверджується повідомлення ОСОБА_4 , який відповідно до наказу від 23.07.2023 призначений заступником командира інженерної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . У свою чергу про обізнаність ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду свідчить і заява ТВО командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду також не з`явився.

Таким чином, враховуючи вказане вище та процесуальну поведінку ОСОБА_1 , апеляційний суд погоджується з доводами, які викладені в оскаржуваному судовому рішенні, про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не вбачає жодних порушень судом першої інстанції права на захист останнього.

Таким чином, вищенаведені та усі інші апеляційні доводи, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Разом з тим, положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Як убачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке ставиться йому у провину, під час виконання службових обов`язків як військовослужбовець, а тому він підлягає звільненню від судового збору.

З огляду на вищенаведені обставини та положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», постанова місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору підлягає зміні.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 536,80 гривень судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Талашко Інни Миколаївні строк апеляційного оскарження постанови судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талашко Інни Миколаївни задовольнити частково.

Постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 змінити.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 536,80 гривень судового збору.

В решті постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П. П. Борсук