Справа № 128/4512/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

27.10.2023 ПОГ СВГ ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Марчуком П.В. складено протокол про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 164-16 КпАП України, а саме, що вона 27.10.2023 о 16:45 год в АДРЕСА_1 , здійснювала зайняття забороненим видом господарської діяльності, а саме здійснила продаж самогону у розмірі 0,5 л за 65 грн.

Для розгляду наданих матеріалів в суді особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву, згідно якої вину у вчиненні даного правопорушення не визнає, даним видом діяльності вона не займалася. Людина допомогла їй скопати грядку, та вона віддячила за роботу. Підтримує пояснення, які є в матеріалах справи. Справу просила розглянути без неї.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Ч. 1 ст. 164-16 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно п. 14.1.36. ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу, і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Насамперед саме слово "діяльність" означає систематичні дії членів суспільства, їхніх об`єднань, спрямовані на досягнення певного результату. Змістом цих дій є виготовлення та реалізація продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, а метою - задоволення суспільних потреб у відповідних благах, які повинні мати цінову визначеність, тобто функціонувати як товар.

Таким чином, з вказаної норми КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає в разі зайняття особою видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, - тобто зазначена норма є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 164-16 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , при викладі змісту правопорушення службовою особою не вказано в протоколі, в порушення яких саме норм чинного законодавства вона вчинила зазначені дії.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Працівником поліції, виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та доданих матеріалів, було встановлено, що ОСОБА_1 займалась забороненим видом господарської діяльності, оскільки здійснила продаж самогону у розмірі 0, 5 л.

Так, на підтвердження викладених у протоколі обставин вчинення правоопрушення до протоколу долучено лише копію рапорта реєстрації повідомлення про продаж ОСОБА_1 алкоголю в журналі єдиного обліку за № 7984 від 27.10.2023; письмові пояснення ОСОБА_2 від 27.10.2023, в яких останній зазначив, що був зупинений працівниками поліції, так як у нього була пляшка горілки, та він повідомив, що це самогонка, яку він придбав у місцевої жительки в АДРЕСА_1 , а саме 0, 5 л самогону за 65 грн; копію постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 177 КУпАП; копію акта знищення вказаного самогону, а також пояснення ОСОБА_1 .

При цьому згідно долучених письмових пояснень ОСОБА_1 , остання зазначила, що до неї прийшов ОСОБА_2 та запропонував допомогти їй, на що вона сказала йому, щоб він скопав грядку. За виконану роботу вона запитала, що йому дати, хоча вона наперед знала, що йому за це потрібна пляшка горілки, на що він відповів згодою. Даному громадянину вона горілки не продавала та раніше цим не займалася. Самогон в неї був, його їй привезли знайомі, останню пляшку віддала ОСОБА_2 .

Таким чином, як вбачається з поданих матеріалів, відсутні докази того, що ОСОБА_1 систематично здійснювала збут алкогольних напоїв (самогону) із зазначенням встановлених дат та часу цих дій, що складає істотну ознаку адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП. Крім того, експертиза вилученого самогону не проводилась, він вилучений співробітниками поліції та знищений.

Крім цього, суд звертає увагу, що кваліфікуватись як заняття забороненими видами господарської діяльності можуть дії, які носять систематичний характер, і посадова особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність всіх випадків систематичного діяння, пов`язати їх між собою, а також довести їх вчинення особою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, на підставі наявних доказів і фактичних обставин, викладених у протоколі, у діях ОСОБА_1 суд не знаходить підтвердження обов`язкової ознаки господарської діяльності - систематичності, тобто одну із необхідних складових об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 заперечує здійснення нею такої діяльності, як і сам факт продажу самогону ОСОБА_2 . Та єдиним доказом у справі щодо продажу ОСОБА_1 пляшки самогону ОСОБА_2 за 65 грн є самі лише письмові пояснення останнього.

В постанові Пленуму від 25.04.2003 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідними посадовими особами. Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності. Водночас норми КУпАП не передбачають самостійної перекваліфікації судом дій за вчинене адміністративне правопорушення. Тому суд не надає правової оцінки діям ОСОБА_1 на предмет складу в її діях іншого адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 займалась забороненим видом господарської діяльності та вчинила правопорушення, передбачене саме ч. 1 ст. 164 - 16 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, п. 1 ст. 247, 164-16, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КпАП України, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: