Провадження №3/760/6016/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Бурлака О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, ІПН: НОМЕР_1 ,

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 126 ч.5 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.07.2023, об 11 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві на вул. Велика Кільцева, 70-110 (авторинок «Жуляни»), під час руху заднім ходом на паркомісце, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався праворуч, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 24.07.2023, об 11 год. 10 хв., в місті Києві на вул. Велика Кільцева, 70-110, повторно протягом року після вчинення правопорушення, керував транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , який не має права керувати транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а) ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав, вказував на те, що дії іншого учасника ДТП призвели до порушення ПДР України, внаслідок яких сталася ДТП.

Також, ОСОБА_1 вважав, що ним не було вчинено правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року, так як ним оскаржено до суду постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП.

При цьому, вказував на те, що він має право керування транспортним засобом, на підтвердження чого надав суду для огляду посвідчення водія, видане «Придністровською Молдовською Республікою».

Суд, врахувавши доводи ОСОБА_1 , дослідивши надані докази, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується такими доказами:

протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №438096 від 24.07.2023 та серії ААД №438095 від 24.07.2023, в яких викладені встановлені судом обставини;

схемою місця ДТП, в якій зазначені місце зіткнення та розміщення транспортних засобів, а також характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів;

письмовими поясненнями учасників ДТП;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 19.07.2023, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП;

відеозаписом події, який підтверджує обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Як убачається з п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п.2.1а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.5 ст. 126 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.29.1а) ПДР України водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати: реєстраційні документи на транспортний засіб і посвідчення водія, що відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968).

У відповідності до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Указом Президії ВР УРСР №2614-VIII від 25.04.1974 р. було ратифіковано Віденську Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968.

Віденську Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968 р. Республікою Молдова ратифіковано 26.05.1993.

Таким чином, Україна визнає дійсними на своїй території посвідчення водія, видані Республікою Молдова.

При цьому, Придністровський район, який є складовою Республіки Молдова, не є підписантом Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968.

Отже, оскільки адміністративно-територіальний устрій Республіки Молдова не містить формування під назвою «Придністровська Молдавська Республіка», суд приходить до висновку, що будь-які документи, видані установами зазначеної «Придністровської Молдавської Республіки», не можуть вважатися офіційними документами, виданими від імені Республіки Молдова чи від її офіційного органу.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, а його дії підпадають під ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП, ч.5 ст. 126 КупАП, оскільки ОСОБА_1 під час керування автомобілем порушив вимоги пунктів 10.9, 2.1а) Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Поряд із цим, як роз`яснено в абзаці 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №18 від 19.12.2008, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Разом з тим, на час розгляду справи, судом не встановлено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, в даному випадку до нього не можливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

На підставі ст. 36 КУпАП, суд вважає за необхідне остаточно призначити адміністративне стягнення у межах санкції за більш серйозне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 та передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.33, 36, 40-1, 124, 126 ч.5, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.5 ст. 126 КУпАП, та відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф підлягає сплаті за наступними банківськими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300 Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; номер рахунку (IBAN): UA0026001; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код класифікації доходів бюджету: 21081300; призначення платежу: адмін.штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (постанова суду у справі №760/16694/23).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, який необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: *;101; ідентифікаційний номер, Судовий збір стягнутий з П.І.Б., на користь держави, за рішенням 760/16694/23 (номер справи).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Солом`янський районний суд м. Києва.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.В. Бурлака