"19" вересня 2023 р. Справа № 363/3109/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079750 від 27.05.2023 року вбачається, що 27 травня 2023 року о 13 год. 10 хв. на під`їзній дорозі до річки Десна від вул. Лугова, с. Вища Дубечня Київської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Оверчук Д.М. з`явилися. Будучи повідомленими про їх права та обов`язки, ОСОБА_1 та його захисник Оверчук Д.М. висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та його захисник Оверчук Д.М. надали пояснення наступного змісту.

26.05.2023 року ОСОБА_1 разом зі своєю дівчиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобілі марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхали на спільний відпочинок на річку Десна у місце, що знаходиться поруч з с. Вища Дубечня Київської області. У день приїзду, як пояснив ОСОБА_1 , він вживав алкогольні напої, однак не в великому обсязі, оскільки на наступний день (27.05.2023 року) вони вже збиралися повертатися додому, що потребувало необхідність здійснення керування автомобілем. 27.05.2023 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 зібралися їхати додому, попередньо перед цим перечекавши до 13 години дня, оскільки напередодні вживав алкогольні напої. Близько 13 години 27.05.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зібрали речі та поїхали додому. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що з самого початку за кермом вказаного автомобіля перебувала саме ОСОБА_2 , однак оскільки остання отримала водійське посвідчення відносно нещодавно, має невеликий досвід керування автомобілями, а стан дорожнього покриття та самої дороги був незадовільний і потребував певних навичок та вмінь з управління транспортним засобом, то в подальшому ОСОБА_1 пересів за кермо автомобіля та здійснював керування ним.

Після цього, як зазначив ОСОБА_1 , їх автомобіль був зупинений працівниками поліції, які не повідомили про причини зупинки, а одразу почали вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу. ОСОБА_1 надав всі необхідні документи, після чого на вимогу працівників поліції прослідував до службового автомобіля, де працівники поліції йому повідомили, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, та почали вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Однак, як зазначив ОСОБА_1 , він повідомив працівникам поліції, що останній раз алкогольні напої у невеликій кількості вживав напередодні (26.05.2023 року), в день здійснення керування автомобілем він алкогольні напої не вживав, тому не може мати ознак алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим ОСОБА_1 також заперечив проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Після цього, як зазначив ОСОБА_1 , він вийшов зі службового автомобіля та повернувся до власного автомобіля. У подальшому до його автомобіля підійшов працівник поліції, який повідомив, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомився, підписав та написав заперечення. Потім працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, передавши керування його дівчині ОСОБА_2 , яка сіла за кермо і разом з ОСОБА_1 поїхала додому.

У кінцевому підсумку ОСОБА_1 разом з його захисником Оверчуком Д.М., не заперечуючи проти факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначили, що працівниками поліції було суттєво порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння лише на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У той же час роз`яснення можливості проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а також роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не було надано, внаслідок чого ОСОБА_1 в силу своєї юридичної необізнаності не усвідомлював повноцінно наслідки своєї відмови та не розумів порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наявні матеріали справи, у тому числі долучені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, не дають можливості підтвердити факт дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність його результатів, а відповідно і про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 та його захисник Оверчук Д.М. просили провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання також викликалися та з`явилися інспектор Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції Велігорський Олег Вікторович та поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції Гулак Олег Васильович, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Під час з`ясування обставин вчиненого правопорушення капітан поліції ОСОБА_3 та старший сержант поліції ОСОБА_4 надали пояснення наступного змісту.

27.05.2023 року капітаном поліції ОСОБА_3 та старшим сержантом поліції ОСОБА_4 під час виконання службових обов`язків у с. Вища Дубечня, на під`їзній дороги до р. Десна було зупинено автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, як зазначили працівники поліції, в момент зупинки транспортного засобу за його кермом перебував саме ОСОБА_1 . Причиною зупинки автомобіля, як слідує з пояснень працівників поліції, було те, що вказаний автомобіль їхав з боку р. Десна, водій ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки та по пояс був роздягнений, внаслідок чого у них виникла підозра щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Після зупинки автомобіля було здійснено перевірку його документів, у ході чого було також встановлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння запаху алкоголю з порожнини рота. При цьому працівники поліції у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 заперечував проти наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, повідомляв, що вживав алкоголь напередодні (26.05.2023 року), а 27.05.2023 року алкогольні напої не вживав і тому не міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, як пояснили працівники поліції, вони запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі, а також роз`яснили, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням п. 2.5 ПДР України, що має наслідком відповідальність, яка передбачена ст. 130 КУпАП. У цей же час ОСОБА_1 почав дзвонити невідомій особі, консультуватися щодо правильності вчинення подальших дій, необхідності проходження огляду. У ході спілкування з невідомою особу ОСОБА_1 неодноразово змінював свою позицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння то погоджуючись, то повністю відмовляючись. У подальшому працівниками поліції, як слідує з їх пояснень, було спрямовано вимогу до ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився у зв`язку з цим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після цього працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування автомобілем, передавши керування ним дівчині, що знаходилася з ним в автомобілі ОСОБА_2 , після чого вони поїхали.

На додаток до цього працівники поліції пояснили, що ОСОБА_1 зі складеним протоколом ознайомлювали, надавали можливість підписати, написати заперечення та пояснення. Інші документи, зокрема, акт огляду, направлення на огляд, вони не надавали ОСОБА_1 на ознайомлення та підпис, оскільки такі дії вони роблять лише у випадку, коли водій погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, працівники поліції зазначили, що повністю дотрималися вимог законодавства щодо порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснили порядок такого огляду, повідомили про відповідальність за відмову від проходження огляду. Однак, на запитання суду, працівники поліції зазначили, що підтвердження вказаним доводам відсутнє, оскільки безперервна відеофіксація всіх подій на нагрудну камеру не здійснювалася через технічні проблеми з нею. Тобто, працівники поліції у судовому засіданні підтвердили, що на наявних у матеріалах справи відеозаписах зафіксовано лише факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079750 від 27.05.2023 року слідує, що27.05.2023 року близько о 13 год. 10 хв. на під`їзній дороги до річки Десна, біля с. Вища Дубечня Київської області, ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ані ОСОБА_1 , ані його захисник Оверчук Д.М., ані працівники поліції, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не заперечували проти факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом у місці та час, що зазначені у протоколі. Навпроти, ОСОБА_1 підтвердив, що 27.05.2023 року, коли він разом зі своєю дівчиною поверталися з відпочинку, то саме його дівчина перебувала за кермом вказаного автомобіля, здійснювала керування ним. Однак у зв`язку зі складним станом дорожнього покриття, недосвідченістю ОСОБА_2 , у подальшому вони помінялися місцями, після чого саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем до моменту їх зупинки працівниками поліції. Тобто, безпосередньо перед зупинкою автомобіля керування ним здійснював саме ОСОБА_1 , що підтвердили всі учасники судового провадження.

На додаток до цього у матеріалах справи наявний CD-R диск, на якому містяться два файли з відеозаписами: «VID31F-00-0000» тривалістю 01 хв. 15 сек., «VID47F-00-0005» тривалістю 00 хв. 14 сек.

При дослідженні першого відеозапису судом встановлено, що він зроблений на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та події, зафіксовані на відеозаписі, датуються 27.05.2023 року та стосуються здійснення ОСОБА_1 керування автомобілем марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 . На вказаному відеозаписі безпосередньо зафіксований вказаний автомобіль, який перебуває у русі, здійснюючи рух по ґрунтовій дорозі до моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції. На додаток до цього з відеозапису безпосередньо видно, що за кермом вказаного автомобіля перебуває чоловік, а саме ОСОБА_1 , який і здійснює безпосереднє керування транспортним засобом, приведення його в рух та зупинку на вимогу працівників поліції. Таким чином, з вказаного відеозапису підтверджується факт виконання ОСОБА_1 функцій водія транспортного засобу BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що факт керування транспортним засобом не заперечувався учасниками судового провадження та підтверджується наявними матеріалами справи, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , 27.05.2023 року о 13 год. 10 хв. біля с. Вища Дубечня Київської області є доведеним.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

При цьому суд звертає увагу, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі здійснюється також у спеціально визначеному порядку.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Аналогічні положення закріплені в Інструкції № 1452/735, у розділі ІІІ якої також закріплено конкретний порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

З наведеного слідує, що у випадку незгоди водія транспортного засобу проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки автомобіля, то огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, що входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право на проведення огляду водіїв транспортних засобів. При цьому забезпечення проведення такого огляду покладається саме на працівників поліції, якими здійснюється складання направлення на огляд, форма та зміст якого затверджені чинним законодавством, а також забезпечується безпосереднє доставлення водія до відповідного медичного закладу.

У свою чергу у п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, чинним законодавством закріплено обов`язок водіїв лише на вимогу працівників поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Такому обов`язку водія корелює чітко встановлена законодавством процедура проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції. Невиконання водієм вказаного обов`язку у зв`язку з порушенням порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння унеможливлює його притягнення до відповідальності за порушення обов`язку, факт невиконання якого не залежав від його дій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України, що передбачена ст. 130 КУпАП, може наставати тоді і лише тоді, коли водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, який пропонувалося йому пройти працівниками поліції у встановленому законодавством порядку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції під час перевірки документів було встановлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння запаху алкоголю з порожнини рота, на що ОСОБА_1 одразу надав свої заперечення. Як зазначив ОСОБА_1 , у службовому автомобілі працівників поліції йому було запропоновано пройти лише огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 дійсно відмовився, оскільки не погоджувався з підозрою щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, та мав певні сумніви щодо неупередженості дій працівників поліції. Однак після відмови ОСОБА_1 йому не було запропоновано пройти огляд у спеціальному медичному закладі, не роз`яснено, що відмова від проходження огляду має наслідком відповідальність, а сам ОСОБА_1 на прохання працівників поліції повернувся до свого автомобіля, куди у подальшому підійшли працівники поліції та повідомили про складання відносно нього спірного протоколу.

Старший сержант поліції ОСОБА_4 та капітан поліції ОСОБА_3 заперечили певні обставини та факти, зазначені у поясненнях ОСОБА_1 . Так, працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі, роз`яснювалися всі наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі, у зв`язку з цим і було складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому зазначені обставини вони не можуть довести належними доказами, оскільки вони не були зафіксовані на нагрудну камеру через технічні несправності останньої.

На наявному у матеріалах справи CD-R диску міститься також другий файл з відеозаписом «VID47F-00-0005» тривалістю 00 хв. 14 сек., який так само зроблений на нагрудну камеру працівника поліції та є логічним продовженням першого відеозапису, що був досліджений вище. З вказаного відеозапису вбачається, що всередині службового автомобіля працівників поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на додаток до чого було продемонстровано сам пристрій та трубку мундштук до нього. Однак, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння саме на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного засобу. На моменті відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля вказаний відеозапис закінчується. Будь-яких інших відеозаписів матеріали справи не містять.

Таким чином, з наявних у матеріалах справи відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції неможливо встановити факт дотримання працівниками поліції повної процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, пропонування останньому пройти огляд у медичному закладі у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на місці зупинки автомобіля, роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини у сукупності з положеннями ст. 62 Конституції України, відповідно до якої всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, ставлять під сумнів дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що тлумачиться на його користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП збирання доказів є обов`язком та повноваженнями органу влади (посадової особи), що мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення. В межах провадження у справі про адміністративне правопорушення суд не збирає самостійно докази, не редагує фабулу обвинувачення та формулу правової кваліфікації, тобто не виконує жодних функцій обвинувачення, оскільки в противному випадку це буде суперечити правовій природі суду в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справ докази, збирання та надання на оцінку суду яких є виключним повноваженням органів поліції у даному випадку, дають можливість констатувати факт порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, відсутність відомостей щодо пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, відсутність відомостей щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі, відсутність відомостей щодо роз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння з метою належного усвідомлення останнім правового значення своєї відмови.

Вищевикладене дає можливість також зробити висновок, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не є відмовою від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка розуміється у положенні п. 2.5 ПДР України та за яку передбачено відповідальність ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не пропонувалося у встановленому законодавством порядку пройти огляд на стан сп`яніння. Це свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас