Справа № 393/582/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року смт Новгородка

Суддя Новгородківського районного суду Кіровоградської області Подліпенець Є.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Новгородківського районного суду Кіровоградської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 003696, складений 25.11.2022 року поліцейським з РПП Кропивницького РУП старшим сержантом поліції Дем`яненком О.В., згідно якого ОСОБА_1 25.11.2022 року о 15 годині 25 хвилин в с. Верблюжка Кіровоградської області по вулиці Біляєва керував автомобілем ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (млява мова, хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння зі згоди водія на місці за допомогою спец приладу «Drager», проба позитивна 0,97 проміле керував в стані алкогольного сп`яніння чим порушив п. 2.9 (А) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав, а також не надав клопотання про відкладення розгляду справи, а тому вважаю, за можливе розгляд справи провести без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та наявні матеріали, переглянувши доданий відеозапис, приходжу до наступного.

Так, статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, відповідно положень ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в розумінні положень ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність особи наступає, як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9. «а» ПДР України) так і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 ПДР України).

Відповідно до загальних приписів КУпАП адміністративна відповідальність для осіб настає при наявності в їх діях вини, яка є доведеною в законний спосіб.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачен о адміністративну відповідальність.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Статтею 256 КУпАП визначені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, в протоколі зазначається суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в аспекті ст.ст. 251, 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом і має відповідати всім критеріям та вимогам закону щодо його складання.

Під час розгляду справи встановлено, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 003696 від 25.11.2022 року складеному відносно ОСОБА_1 за своїм змістом є невизначеною та протирічливою, а також не відповідає змісту п. 2.9 А ПДР, оскільки протокол складений з підстав керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (млява мова, хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), тобто об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 (п. 2.5 ПДР), не узгоджується з пунктом (2.9 А) ПДР, зазначеним поліцейським у протоколі як таким, що був порушений ОСОБА_1 .

Зазначені ознаки в фабулі протоколу про адмінстративне правопорушення, а саме порушення ОСОБА_1 як пункту п.2.5 ПДР так і п.2.9 А ПДР України, що фактично не дає можливості встановити наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

З огляду на вищевказане, беручи до уваги, що протокол складено з порушенням вимог КУпАП, він не може бути визнаний належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Як встановлено, на підтвердження пред`явлених ОСОБА_1 обвинувачень, до протоколу додано докази, а саме диск з відеозаписом, чек роздруківка приладу Драгер та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Так як, протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом по справі, а всі інші зібрані докази є похідними від нього, і відповідно, також не є належними та допустимими доказами по справі.

Між тим, щодо долученого поліцейськими до матеріалів справи відеозапису доданого до протоколу про адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 (далі по тексту Інструкція), включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Долучений поліцейським відеозапис не вівся безперервно, а також дата та час фіксування події про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 не відповідають даті та часу складення протоколу про адмінправопорушення серії ААБ №003696 від 25.11.2022 року, вказане є грубим порушення поліцейськими вимог вищевказаної Інструкції та даний доказ судом не може розцінюватись як належний та допустимий та не приймаються до уваги і з цих підстав.

Крім цього, розглядаючи справу повно та всебічно, даючи оцінку всім обставинам справи, слід зазначити наступне.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції попросили ОСОБА_1 пред`явити документи на транспортний засіб та посвідчення водія, що останній і зробив. При цьому, причин пред`явлення документів, у тому числі причин зупинки транспортного засобу, поліцейські не повідомили. Після цього поліцейські запропонували ОСОБА_1 провести огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням алкотестера «Drager», на що ОСОБА_1 погодився.

Статтею 32 ЗУ «Про національну поліцію» визначені випадки коли поліцейські мають право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, і даний перелік випадків є вичерпним.

Також статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначено перелік підстав для зупинення поліцейськими транспортного засобу, який також є вичерпним.

Між тим, як встановлено, в матеріалах справи відсутні документально підтвердженні докази правомірності зупинки ОСОБА_1 , а тому відповідно до положень ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» такі дії працівників поліції являються незаконними та недопустимими, що в подальшому за правовим принципом «плодів отруєного дерева» і призвело до незаконного складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, та здобутті інших похідних від нього матеріалів.

Згідно правових висновків Верховного Суду, висловлених при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 справа 686/11314/17; від 23.10.2019 справа № 357/10134/17).

Отже, зупинивши безпідставно автомобіль, на якому рухався ОСОБА_1 , працівники поліції не мали права проводити будь-які заходи по встановленню чи перебуває водій в стані сп`яніння. Зазначена обставина підтверджена відеозаписом.

А тому і з таких підстав протокол не може бути належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Слід також зазначити, що документи, які надійшли до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, зокрема довідки заступника начальника Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 28.07.2022 за вих.19401/111-2022 та вих.19402/111-2022, судом в ході розгляду справи не досліджувались, та не приймаються до уваги, оскільки посилання на вказані докази в протоколі відсутнє та їх походження невідомо.

Інших доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 А ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Окрім того, слід зазначити, що в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, згідно якої особи, які керують транспортним засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, розглядаючи справу в межах пред`явлених звинувачень, а також беручи до уваги, що належні та допустимі докази, якими підтверджується, що ОСОБА_1 , за обставин викладених в протоколі, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відсутні, а надані докази здобуті не в спосіб передбачений законом та не підтверджують обставин правопорушення викладених в протоколі, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.9 (А) ПДР України керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння), в зв`язку з чим провадження по даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Крім цього, на підставі ст. 40-1 КУпАП, враховуючи, що за наслідками розгляду даної адміністративної справи провадження по ній підлягає закриттю, а тому ОСОБА_1 звільняється від сплати суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 221, 247 - 249, 251, 252, 268, 276 - 279, 280, 283 285, 287-289 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, відносно якої її винесено, особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, їх законним представником, захисником, потерпілим або його представником шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Новгородківський районний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 , начальнику Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Суддя Є. ПОДЛІПЕНЕЦЬ