ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Воробець А.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючу, яка проживає: АДРЕСА_1 , - визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 30 вересня 2023 року о 03 год. 05 хв. по пр. Незалежності, 68, м. Чернівці, керувала автомобілем «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовилась. Відмова фіксувалася працівниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Адвокат Воробець А.В. у своїй скарзі в інтересах ОСОБА_1 вважає, що постанова суду не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, також суд проігнорував основні твердження, щодо невинуватості ОСОБА_1 , а тому дана постанова є такою, що підлягає скасуванню.

ЄУНСС №727/10821/23 Головуючий у І інстанції: Танасійчук Н.М.

Провадження №33/822/714/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Зауважує, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає таку складову, як керування. Керування - це здійснення особою (водієм) певних дій, що призводять до руху транспортного засобу, тобто переміщення його в просторі.

Також, з вказаної норми законодавства про адміністративні правопорушення вбачається, що суб`єктом даного правопорушення може бути тільки водій, тобто особа, що здійснювала керування.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Проте, для притягнення до відповідальності, передбаченої за ч.1 ст. 130 КУпАП недостатньо фіксації самого факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Необхідно доведення факту того, що особа, яка здійснила відмову від проходження огляду, попередньо здійснювала керування транспортним засобом, тобто була водієм.

З відеозапису, що долучений до матеріалів справи вбачається, що на даному відеозаписі не зафіксовано руху транспортного засобу. Відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції під`їжджають до транспортного засобу, який припарковано на спеціально виділеному місці для стоянки транспортних засобів. Даний автомобіль стоїть з заглушеним двигуном з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією та не здійснює руху.

Стверджує, що ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 працівниками поліції виявлено не було, а отже і підстав для подальшого проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в них не було.

Вказує на те, що працівники поліції не виконали вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та Інструкції, оскільки не запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а одразу здійснили пропозицію здійснити такий огляд у найближчому лікарському закладі.

При цьому посилається на позицію ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом»

У зв`язку з чим, просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо його підзахисної ОСОБА_1 , за відсутності в її діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у справі відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Воробець А.Р., вислухавши думку захисту та пояснення самої правопорушниці ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

В суді апеляційної інстанції правопорушниця ОСОБА_1 та її захисник Воробець А.Р. повністю підтримали апеляцію і просили скасувати постанову суду першої інстанції, т.я. вина не доведена.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимога цих правил, а також бути взаємно ввічливими, а відповідно до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Заперечення адвокатом Воробець А.Р. і його підзахисної в апеляційній скарзі та в апеляційному суді вини ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України, про що ОСОБА_1 була належним чином попереджена працівником поліції.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №035213 від 30.09.2023 року, яким встановлено, що 30 вересня 2023 року о 03 год. 05 хв. в м. Чернівці, по просп. Незалежності, 68, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ЗАЗ «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася. Від керування т/з відсторонена шляхом передачі керування тверезому водієві, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Окрім того, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT285704, що остання засвідчила своїм підписом.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, проте підписати його відмовився. Будь яких заперечень, незгоди, зауважень чи клопотань не заявила (а.с.1).

На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відеозаписах наданих працівниками поліції 476068, 476560, на яких чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння і останній роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (а.с.6).

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, …, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, …, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд ОСОБА_1 мав проводитися у зв`язку з виявленням у неї таких ознак: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Проте, огляд за допомогою технічного засобу не проведено, так як ОСОБА_1 відмовилася (а.с.3).

Більше того, працівником поліції було підготовлено направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння у ЧОНД м. Чернівці, через виявлені ознаки сп`яніння, такі як: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Разом з тим, ОСОБА_1 не було доставлено до ЧОНД, оскільки остання відмовилася від огляду в закладі охорони здоров`я (а.с.4).

Зазначені вище докази підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості у суду немає.

Окрім того, відповідно до глави ІІ п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, - з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Проте, в даному провадженні ОСОБА_1 відмовилась від будь-якого огляду запропонованого поліціантом, однак це не перешкоджало їй в інший спосіб поїхати до ЧОНД та пройти медичний огляд за особистою заявою в межах 2 години, як те передбачено Інструкцією, та спростувати підозри працівника поліції і тим самим довести свою невинуватість.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван

де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів на спростування висновків місцевого суду щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі стороною захисту не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає, що твердження ОСОБА_1 в тому, що вона не керувала транспортним засобом є вигаданими задля уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Судом апеляційної інстанції під час підготовки справи до розгляду переглянуті відеозаписи наявні в матеріалах справ, з яких вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля, який стояв у комендантську годину з ввімкнутим двигуном, аварійкою та світили фари. За його кермом сиділа ОСОБА_1 , а в салоні автомобіля були ще четверо пасажирів. Ніхто з осіб, які перебували в авто, не вказували, що водієм був хтось інший, чого і не заперечувала сама водій ОСОБА_1 ..

Також, працівник поліції проявляючи врівноваженість та спокій, спершу запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, коли остання сиділа за кермом автомобіля, проте водій відмовилась. Потім водій вийшла з авто, поліціант зауважив їй про наслідки відмови та запитав її, чи не бажає вона пройти огляд у ЧОНД, однак ОСОБА_1 знову відмовилась. Отже, твердження ОСОБА_1 , що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають дійсності та спростовується наявними доказами у справі.

Попри це, працівником поліції було сказано у зв`язку з чим, ОСОБА_1 має пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як в нього була розумна підозра вважати, що остання перебуває в стані сп`яніння.

Окрім цього, в подальшому ОСОБА_1 не влаштовували пропозиції та дії працівників поліції, що в свою чергу ставить під сумнів адекватність її поведінки, яка була зневажлива, а реакція на пропозицію огляду нервова та збуджена.

На думку суду вказані докази є належними, допустимими та достовірними й не викликають у суду сумнівів. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Більше того, особа, яка впевнена в тому, що вона не вживала нічого із спиртних напоїв чи протизаконного, погодиться на будь-який огляд на стан сп`яніння, чи то на місці зупинки, чи в закладі охорони здоров`я, і заперечувати проти такого огляду не буде.

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідна з протоколом про адміністративне правопорушення, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення її огляду на стан сп`яніння не були предметом окремого оскарження в суді.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Воробця А.Р. - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 , про визнання винуватою за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська