Справа № 157/1168/22
Провадження №3/157/33/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В., поліцейського ОСОБА_1 , особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , адвоката Кота С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працевлаштований,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 2 серпня 2022 року о 00 год 30 хв у с. Мостище по вул. Центральна керував автомобілем марки «Renault», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, на вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Поліцейський ОСОБА_1 у судовому засідання підтримав викладені ним у протоколі про адміністративне правопорушення обставини і пояснив, що ним був зупинений у с. Мостище по вул. Центральна в нічну пору доби автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по обочині на зустріч службовому автомобілю поліції, ОСОБА_2 керував транспортним засобом у комендантську годину, під час з`ясування питання щодо причин порушення комендантської години, щодо не виконання правил дорожнього руху про необхідність бути пристебнутим ременем безпеки, він виявив у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_2 відмовився. ОСОБА_2 неодноразово пропонувалася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки автомобіля, і в найближчому лікувальному закладі, однак водій відмовлявся, також останньому роз`яснювалося, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Ці події відбувалися і біля автомобіля, і на вулиці, і в салоні службового автомобіля. З ним в той день також був поліцейський Ферчук Тарас і представник добровольчого формування ОСОБА_3 , а в автомобілі ОСОБА_2 було ще троє пасажирів. Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 рукою пошкодив складений щодо нього протокол, а тому він при ньому ж склав інший протокол про адміністративне правопорушення, тобто на іншому бланку з іншим номером, але з наведенням у ньому тих же обставин щодо відмови ОСОБА_2 , який керував автомобілем, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що керував автомобілем, під`їхав до бару, заглушив транспортний засіб, а тоді поліцейські увімкнули проблискові маячки і під`їхали до його автомобіля, після цього до нього підійшов поліцейський ОСОБА_1 , повідомивши про те, що він порушує комендантську годину, та в подальшому на запитання поліцейського він відповів, що буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу, він не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. У його автомобілі був зокрема свідок ОСОБА_4 , пасажирів він віз із с. Бузаки, саме пасажири, а не він вживали алкогольні напої.

Адвокат Кот С.І. у судовому засіданні просив визнати неналежними, недопустимими доказами протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 230578 та відеозапис, провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що мали місце порушення чинного законодавства України та прав людини при складанні адміністративного протоколу, саме: протокол ДПР18 № 230578, що наданий до суду, містить сліди затирань та виправлення тексту, відео з боді камери поліцейського надано не в повному обсязі, відео не є цільним, а складається з 4 частин, у відео (2 частина) VID11F-800-0008 таймінг 04:51, поліцейський каже: «...добре будемо вам дякувати за пошкоджений протокол, ну нічого...», водій запитує: «в смислі...» запис відео обривається, у відео (4 частина) VID11F-800-00010 таймінг 04:41, поліцейський каже: «нагадаю, що це протокол ДПР18 № 230580...зйомка закінчена, запросіть того...». Тобто протокол, що заповнювався поліцейським в автомобілі без свідків та протокол, що наданий до суду, мають різні реєстраційні номери, що унеможливлює визнання його судом належним та допустимим доказом, у відео (3 частина) VID11F-800-0009 таймінг 00:55, поліцейський питає: « ОСОБА_5 , огляд проходити будете?... Відмовляєтесь?..." Водій відповів «ні», що свідчить про бажання пройти огляд. Згідно з протоколом авто зупинили поліцейські о 00 год. 30 хв. 02.08.2022 року, згідно таймінгу відео з боді камери в 00 год. 32 хв. Водій не заперечував проти проходження огляду на стан сп`яніння і інспектор поліції о 00 год. 37 хв. виписав направлення на огляд водія до Камінь-Каширської ЦРЛ. В зв`язку із незгодою ОСОБА_2 з твердженням поліцейських про те, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, або з відмовою його пройти огляд на місці, співробітники поліції зобов`язані були доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду. У відео (1 частина) VID110F-800-0007 таймінг 03:30, пасажири, що були в автомобілі, заявляють «... то не водій, то ми п`яні...», в подальшому одному з пасажирів, а саме ОСОБА_4 інспектор поліції передав керування транспортним засобом, ОСОБА_4 перебував в стані сп`яніння. Розписка ОСОБА_4 , яка є у матеріалах справи, була написана останнім у відділі поліції 1 вересня 2022 року, через місяць від часу події. Погана якість відео та звуку на відео не дає чіткої відповіді чи відмовлявся водій ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чи ні, тому важливе значення для встановлення істини мають показання свідків. Показання свідків були надруковані на бланку пояснень та є абсолютно ідентичними за змістом. Пасажир ОСОБА_4 , який на відео повідомив поліцейському, що він п`яний, у протоколі зазначений як свідок, а також у відео як водій, якому інспектор поліції доручив перегнати автомобіль. Свідка ОСОБА_3 взагалі не було на місці події. Це надуманий свідок. В протоколі не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення. В протоколі ДПР18 № 230578 вказано, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Renаult» днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, тобто мається на увазі, що це вже встановлений факт, порушення відповідного пункту ПДР України. Дане правопорушення підпадає під дії п. 2.9 «а» ПДР України, а у протоколі вказується, що правопорушення підпадає під дію п. 2.5 ПДР України. Якщо при порушенні п. 2.5 ПДР України, є факт відмови водія від проходження на вимогу поліцейського у встановленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то мається на увазі, що факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не встановлено, а має місце тільки відмова, тому у протоколі повинна міститься тільки дана фабула правопорушення. Тобто, у даному адміністративному протоколі ДПР18 № 230578 вказані дві взаємовиключні фабули подій, які підпадають під різні пункти порушення ПДР України, тому не розкрито суть та ознаки складу вчиненого адміністративного правопорушення та помилково вказано статтю ПДР України, яку нібито порушив водій. З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Таким чином, вимоги КпАП України та Інструкцій, які розроблені профільним міністерством, поліцейськими не виконані, в той час як законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП). Крім того, з посадової інструкції інспектора СРПП капітана ОСОБА_1 вбачається, що право складати протоколи та інші матеріали про адмінправопорушення у сфері безпеки дорожнього руху в останнього відсутні. А отже, протокол складений не уповноваженою на те посадовою особою, цей протокол не має під собою юридичної сили. Окрім того, наданий суду відеозапис не містить електронного цифрового підпису, як це передбаченого вимогами ст. 99 КАС України, а тому він є недопустимим доказом.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженими доказами.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив що влітку 2022 року він з іншими товаришами їхали автомобілем, яким керував ОСОБА_2 . Останній є його товаришем. Їх зупинили працівники поліції та з`ясовували причини порушення комендантської години, здійснили перевірку документів. В автомобілі було всього 4 пасажира, поліцейський повідомив, що чути запах алкогольних напоїв та запропонував водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тест, але останній відмовився, ці обставини він чув особисто. Він був тверезий, мав посвідчення водія і тому автомобіль після оформлення документів під розписку був переданий йому. Свої письмові пояснення він підтримує повністю, на той час події пам`ятав краще, і якщо у його поясненнях зазначено, що ОСОБА_2 відмовився також від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, значить так воно і було.

З пояснень у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 вбачається, що він як член добровольчого формування територіальної оборони був задіяний до патрулювання та з працівниками поліції на службовому автомобілі вони перебували у с. Мостище, поліцейськими був зупинений автомобіль після 00 год, згодом після розмови з водієм працівник поліції повідомив, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння і відмовляється проходити відповідний огляд, в автомобілі, що був зупинений, були ще інші пасажири. Зазначені обставини йому відомі лише із слів поліцейського, свідком цих обставин він особисто не був, оскільки то підходив до місця розмови, то відходив. Згодом зазначеним автомобілем поїхала інша особа.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_2 , який керував автомобілем, причину зупинки, а саме те, що останній порушує вимоги Правил дорожнього руху щодо необхідності бути пристебнутим ременем безпеки, також останньому поліцейський повідомив про порушення комендантської години, та в ході з`ясування причин допущених порушень повідомив ОСОБА_2 про наявність, зокрема, у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота, та пояснив, що необхідно буде пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, запропонував водію для цього пройти до службового автомобіля поліції. У службовому автомобілі поліцейський пропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, проте ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (на відеозаписі 00 год. 42 хв.), також поліцейський повторно з`ясовував у водія, чи він не передумав проходити огляд, на що останній сказав, що нічого не передумав і просив нічого не писати (на відеозаписі 00 год. 46 хв. 54 сек.). Протягом всього часу спілкування з поліцейськими, як свідчить відеозапис, ОСОБА_2 жодного разу не висловлював свого бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, - ні до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення, ні в ході складення протоколу, ні після його складення та оголошення протоколу.

З розписки від 2 серпня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 зобов`язався доставити переданий йому автомобіль марки «Renault» н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та яким останній керував, до місця проживання останнього.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою перевірки на повторність за підписом поліцейського ОСОБА_1 від 2 серпня 2022 року, ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України на протязі року не притягувався.

Таким чином, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, доведена, а тому до нього належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Доводи адвоката Кота С.І. про те, що поліцейський ОСОБА_6 не уповноважений був складати протокол про адміністративне правопорушення, спростовуються змістом ст. 255 КпАП України та Посадовою інструкцією інспектора сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського РВП ГУП у Волинській області Дем`яніка А.С., що затверджена 29 липня 2022 року начальником Камінь-Каширського РВП Євтушиком М., згідно з п. 9 якої останній має право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Посилання адвоката Кота С.І. на те, що за відсутності електронного цифрового підпису відеозапис як електронний доказ є недопустимим доказом, з огляду на положення ст. 251 КпАП України не грунтуються на вимогах закону і не можуть бути визнані такими, що свідчать про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить вимог щодо обов`язкового скріплення відеозапису як доказу в справі про адміністративне правопорушення електронним цифровим підписом.

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів врегульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Згідно з пунктами 5-6 Розділу VIII зазначеної Інструкції контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснює відповідальна особа, за інформацією, отриманою з їх допомогою,- безпосередньо керівник органу, підрозділу поліції. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.

Вказаною Інструкцією теж не передбаченого обов`язкового скріплення відеозапису як доказу в справі про адміністративне правопорушення електронним цифровим підписом.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що відеозапис подій за участю ОСОБА_2 про вчинення останнім правопорушення, оформлення матералів про адміністративне правопорушення здійснювався за допомогою нагрудної бодікамери № СОГ-1.

Наявність чотирьох відеофайлів на диску не свідчить про відсутність безперервності відеозапису як такого, оскільки в цілому початок подій та закінчення подій по часу на відеофайлах збігаються.

Як вбачається з другого відеофайлу на диску ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у лікарні, після чого поліцейським складався відповідний протокол, при цьому відеозапис не припинявся, а тому водій мав можливість протягом часу складання протоколу та оголошення цього протоколу в будь-який момент висловити своє бажання про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак він цього не зробив.

В ході оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 були роз`яснені поліцейським права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, будь-яких клопотань водій не заявляв.

Та обставина, що під час оголошення протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським був названий номер протоколу про адміністративне правопорушення 230580 від 2 серпня 2022 року, а не номер 230578 від 2 серпня 2022 року, який передано до суду для розгляду, з огляду на наявність аналогічного змісту цих протоколів, не свідчить про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Як було встановлено під час судового розгляду, протокол № 230580, зміст якого аналогічний протоколу № 230578, містить пошкодження (під час його складення був надірваний у лівій частині), про що згідно з рапортом інспектор СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП Дем`янік А. проінформував керівництво райвідділу поліції, та цей протокол у відповідності до акта щомісячного списання бланкової продукції № 8 від 1 вересня 2022 року і пояснень свідка ОСОБА_7 , яка є відповідальною особою у РВП за видачу бланків протоколів, був зданий поліцейським для знищення як зіпсований.

Викладене у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення (фабула) відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КпАП України, зазначення у ньому поліцейським виявлених у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, які згідно з законодавством є підставою для проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, не свідчить про неконкретність звинувачення та порушення права не захист.

Інші доводи адвоката Кота С.І. не свідчать про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 , винуватість якого у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, до адміністративної відповідальності.

Під час судового розгляду справи не було встановлено таких порушень, в тому числі процедурних, які б порушили права водія ОСОБА_8 або ж обмежили його в можливості їх ефективного використання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі частини другої статті 308 КпАП України у разі несплати ОСОБА_2 штрафу протягом 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_2 стягнути подвійний розмір штрафу 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`тсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Дата виготовлення повного тексту постанови 9 лютого 2023 року.

Суддя: О. В. Антонюк