Єдиний унікальний номер 725/781/23
Номер провадження 3-в/725/42/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н.В., розглянувши заяву адвоката Івасюка Ігоря Георгійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.05.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Першотравневого районного суду м. Чернівці надійшла заява адвоката Івасюка І.Г. інтересах ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.05.2023 року.

Заява обґрунтована тим, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.05.2023 року, яка залишена в силі постановою Чернівецького апеляційного суду від 02.06.2023 року у справі №725/781/23, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 cт.483 Митного Кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил в розмірі 600000,00 гривень, а також з конфіскацією в дохід держави 600000,00 гривень, які були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0049/40800/23 від 25 січня 2023 року, та стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави. Вказував, що вважає, що за своєю суттю дана справа є кримінальною, а тому провадження по даній справі повинно здійснюватись із застосуванням принципів та гарантів, які існують для кримінального провадження.

При цьому, підставою для перегляду вищевказаної постанови за виключними обставинами в порядку ст.459 КПК України є ухвалення 05 липня 2023 року Другого сенату Конституційного суду України Рішення №5-р(ІІ)/2023, відповідно до якого положення абз.2 ч.1 ст.483 МК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконтитуційним).

Ознайомившись із вищевказаною заявою адвоката Івасюка І.І. про перегляд за виключними обставинами постанови суду з усіма доданими до неї матеріалами вважаю, що дана заява не підлягає розгляду та її слід повернути особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Так, постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2023 року, яка залишена в силі постановою Чернівецького апеляційного суду від 02.06.2023 року у справі №725/781/23, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 cт.483 Митного Кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил в розмірі 600000,00 гривень, а також з конфіскацією в дохід держави 600000,00 гривень, які були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0049/40800/23 від 25 січня 2023 року, та стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Дана постанова набрала законної сили 02.06.2023 року.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Водночас, перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення (касаційного чи за виключними обставинами) нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачений і суд першої інстанції не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, лише главою 24-1 КУпАП визначено порядок перегляду постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Таким чином, іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, у тому числі за нововиявленими обставинами, чинним законодавством не передбачено.

Щодо наведених в заяві адвокатом Іасюком І.Г. доводів в частині можливості застосування положень КПК України, тобто аналогії закону, то суд заначає наступне.

Так, ст. 459 КПК України, дійсно передбачає перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами. Проте, це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення у вигляді постанов, ухвалених в порядку КУпАП.

Таким чином, застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушує загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності й відповідно доводи захисника в цій частині безпідставні.

Так, відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерела права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі "Пономарьов проти України", жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Слід зазначити, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 05.07.2023 № 5-р(II)/2023 (справа №3-46/2022 (95/22, 170/22, 233/22) абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України дійсно визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним.)

Разом з тим ні Кодекс України про адміністративні правопорушення, ні Митний кодекс України не містять інституту перегляду рішення суду (судді) за виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України визначено, що Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням КСУ у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України "Про чинність Закону України "Про Рахункову палату", офіційного тлумачення положень ч. 2ст. 150 Конституції України, а також ч. 2ст. 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа N 1-31/2000) визначено, що рішення КСУ мають пряму дію.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду постанові від 18.11.2020 (справа № 4819/49/19) аналіз норм розділу XII Конституції України ("Конституційний Суд України") та Закону України від 13липня 2017 року N 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ. Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення. Встановлена КСУ неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності , вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Крім того, у тексті рішення Конституційного Суду України від 05.07.2023 № 5-р(II)/2023 (справа №3-46/2022 (95/22, 170/22, 233/22) відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, як на день винесення постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.05.2023 року, так і на день набрання цією постановою чинності (02.06.2023), абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України (санкція частини першої статті 483 Митного кодексу України) неконституційним не визнаний .

Рішення Конституційним Судом України від 05.07.2023 № 5-р(II)/2023 (справа №3-46/2022 (95/22, 170/22, 233/22) поширюється на правовідносини, які виникнуть після 05 січня 2024 року.

Крім того, встановлена КСУ неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням (п.9.9 постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 922/1391/18).

Враховуючи викладене, заяву про перегляд постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2023 року за виключними обставинами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 19, 152 Конституції України, ст. 1, ч.5 ст. 529, ч.6 ст. 530 МК України, ст.ст.2, 294, 297-1 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника Івасюка Ігоря Георгійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.05.2023 року повернути особі, яка її подала.

Постанова суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало