Номер провадження: 33/813/1554/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Гуденко Д.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ст. 124 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 року , -

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривні.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №026575 від 04.07.2023 року року, вбачається, що 04.07.2023 року о 12.00 год. в м.Одесі, вул.Розкидайлівська, 67, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не впевнився в безпечності руху, не звернувся за допомогою до третіх осіб, та скоїв зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Volt, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 року .

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що вказаною постановою, суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи, дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП вказаними водіями вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КпАП України, виходячи з наступного. Скаржник вважав, що він не порушував ПДР, так як згідно з ПДР п. 10.9: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», останній залучив до забезпечення перешкодного руху транспортного засобу у зворотню сторону ОСОБА_3 . Залучення мною третьої особи підтвердить другий учасник ДТП. ОСОБА_3 , переконавшись, що для початку руху немає перешкод чи небезпеки, та у відсутності інших транспортних засобів, ОСОБА_3 подала знак для початку руху, після чого ОСОБА_1 , подивившись в усі дзеркала заднього огляду та вдосконалився в тому, що немає перешкод, ввімкнув аварійне освітлення транспортного засобу та почав рух у зворотньому напрямку. ОСОБА_1 знаходився на головній смузі, оглянувши усі сторони смуг напрямку руху, володіє знаннями ПДР, зокрема п. 1.3, п. 1.4, п. 10.2, п. 10.9 та п. 10.10, після сигналу третьої особи, ОСОБА_3 , почав рух транспортного засобу. Після чого сталося ДТП, оскільки гр.. ОСОБА_2 виїжджала з двору на головну смугу, при цьому, не переконавшись у перешкоді руху транспортного засобу на головній смузі, як з лівого боку, так і з правого боку. А згідно з пунктом 10.2 ПДР: Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній. Враховуючи вище викладене, вважав рішення Приморського суду не доцільним, а також Приморський суд розглянув тільки одне адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та та визнав винним у скоєнні ДТП, адже в скоєнні ДТП було дві особи та первинні матеріали були зібрані та надіслані до Приморського суду з метою визначення об?єктивного рішення для визначення винного одного з двох осіб ДТП, адміністративне діло у відношенні гр ОСОБА_2 взагалі не розглядалось Згідно з статтею 245 КУпАП: Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. В даному випадку, адміністративна справа у відношенні ОСОБА_1 Приморським судом була назначена раніше, та розглядалась справа лише з одніє сторони, не розглядаючи справи другої особи, тому вважав, що це не є всебічним, повним і об?єктивним з?ясуванням обставин .За таких обставин вбачається, що водій ОСОБА_1 не порушував п. 10.10 ПДР, що обґрунтовано вище, а також п. 10.9. Правил (який вказано у Протоколі про адміністративне правопорушення від 04.07.2023 р. серії ААД №026575) та який носить загальний характер про обов?язки водія.

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення , апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції у постанові послався на наступні докази: схему місця ДТП від 04.07.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 04.07.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 04.07.2023 року та поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наданими у судовому засіданні 26.07.2027 року. с

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п.п. 10.9 ПДР України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 будь-яких належних та допустимих доказів щодо спростування своєї вини суду не надавав.

Пояснення ОСОБА_1 в протоколі серії ААД №026575, що він вважає себе невинним у інкримінованому правопорушенні повними та допустимими доказами не спростовано і на суть прийнятого судом першої інстанції не вплинуло.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, зі змісту протоколу серії ААД №026575 від 04.07.2023 року року, вбачається, що 04.07.2023 року о 12.00 год. в м.Одесі, вул.Розкидайлівська, 67, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не впевнився в безпечності руху, не звернувся за допомогою до третіх осіб, та скоїв зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Volt, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

З огляду на досліджені під час апеляційного розгляду справи докази, апеляційний суд вважає об`єктивно встановленим той факт, що водій ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі заднім ходом повинен був переконатись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, виконуючи рух автомобілю заднім ходом, водій ОСОБА_1 , при неможливості безпечного виконання даного руху повинен був, у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

За доводами апеляційної скарги вбачалось, що ОСОБА_1 залучалась на допомогу ОСОБА_3 , але ж її дії не сприяли уникненню аварійної ситуації, якщо вона дійсно і була залучена, та належних допустимих доказів залучення вказаної особи суду апеляційної інстанції не надавалось. Крім цього апеляційному суду клопотань, заяв, щодо допиту свідків, проведення експертиз, тощо не заявлось.

У даному випадку, пояснення водія ОСОБА_1 стосовно того, що він заперечує вину у порушенні саме п.п.10.9 ПДР, означає лише те, що він неправильно оцінив дорожню обстановку і прийняв неправильне рішення щодо безпечності свого маневру.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання ОСОБА_1 вимог саме п.п. 10.9 Правил дорожнього руху. Зазначений висновок був підтверджений у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції самим ОСОБА_1 який не заперечував того факту що разом з ОСОБА_2 був під час ДТП у русі заднім ходом.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 не притягнуто до адміністративної відповідальності є такими, що не відповідають дійсності. Так як відповідно відомостей з ЄДРСР встановлено, що постановою Приморського районного суду у справі №522/14040/23 від 27.09.2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому вина обох водіїв є взаємною.

При цьому, всі доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ретельно перевірені під час апеляційного розгляду, разом з тим, є аналогічними поясненням, які він надавав в суді першої інстанції, та не спростовують висновку щодо його винуватості у вчиненні правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що орган уповноважений на складання матеріалів про адміністративні правпорушення, оформлюючи матеріали ДТП, а суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дійшли правильного висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного ДТП є доведеною, дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як вчинення порушення учасником дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 року залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 02 жовтня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький