Справа № 158/854/23 Провадження №33/802/588/23 Головуючий у 1 інстанції:Корецька В. В.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Хомік В. О., прокурора Артиш Н. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Курбай Л. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , генерального директора КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради», жителя АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП із накладенням на нього на підставі ст. 36 КУпАП адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень..

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим за те, що він будучи генеральним директором КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» не повідомив Ківерцівську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час видачі та підписання листа №63/03-25/2-23 від 19.01.2023 року про відмову в наданні інформації на запит №140/55/102/01-2023 від 12.01.2023 року УСР у Волинській області ДСР НП України, а саме інформації відносно себе, як посадової особи КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради», чим порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , будучи генеральним директором КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час підписання листа №63/03-25/2-23 від 19.01.2023 року про відмову в наданні інформації на запит №140/55/102/01-2023 від 12.01.2023 року УСР у Волинській області ДСР НП України, а саме інформації відносно себе, як посадової особи КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради», чим порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події правопорушення. Просить витребувати з УСР у Волинській області інформацію у формі документів, які свідчили б про той факт: коли за чиїм повідомленням, за якими джерелами УСР у Волинській області розпочато перевірку щодо ОСОБА_1 про можливу наявність у діях останнього відповідного конфлікту інтересів та у зв`язку з чим вподальшому було направлено запит від 12.01.2023. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що оскаржену постанову прийнято незаконно та необґрунтовано, з допущенням істотних порушень процесуального закону. Захисник вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у доступі до правосуддя, шляхом відмови у задоволенні клопотання про допит свідка юриста КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» та відмовлено у задоволенні вказаного вище клопотання захисника Курбай Л. М. про витребування інформації. Сторона захисту вважає, що є нагальним питання про встановлення дати первинного надходження до УСР інформації про можливе корупційне правопорушення, оскільки це завідомо може впливати на строки накладення адміністративного стягнення, які фактично уже закінчилися, адже первинні усні звернення та візити працівників УСР до ОСОБА_1 розпочалися ще на початку серпня 2022 року. Що стосується ненадання відповіді на запит, то в матеріалах справи знаходяться відповіді ОСОБА_1 , з яких вбачається готовність надавати інформацію, в межах наявних в УСР повноважень і на наявний запит. Крім того, сторона захисту акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 володіє інформацією, яка не є доступною для кожного, а тому безпідставне надання на звернення документів могло спричинити для ОСОБА_1 іншу відповідальність. Враховуючи наведене, на думку захисника, судом не було проведено повний, всебічний, об`єктивний судовий розгляд, оскільки взято до уваги доводи лише зацікавленої особи та позбавлено ОСОБА_1 можливості довести свою невинуватість, не надано оцінки обставинам справи, що мають основоположне значення під час встановлення істини. Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення та провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Просить скасувати оскаржену постанову та постановити нове рішення про закриття справи щодо ОСОБА_1 .

У поданому до суду запереченні на апеляційну скаргу прокурор вважає постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2023 року законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу захисника безпідставною та такою, яка не підлягає задоволенню.

Вказує, що з аналізу матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 надані усі можливі елементи визначеної ЕЄСПЛ конструкції «доступу до правосуддя», оскільки останній не був обмежений у можливості надати суду додаткові докази, пояснення, доступу до матеріалів справи, а усі подані до суду клопотання були розглянуті. Вважає твердження сторони захисту про необ`єктивність суду у зв`язку із відмовою у задоволенні клопотання будь - якої із сторін справи є лише процесуальною дією та не може свідчити про необ`єктивність чи упередженість суду.

Прокурор акцентує увагу, що ОСОБА_1 , діючи в умовах реального конфлікту інтересів та відмовляючи у наданні запитуваної інформації щодо себе, не міг розуміти чи не усвідомлювати змісту нормативних документів, які регулюють процедуру надання фізичним або юридичним особам інформації. Крім того, прокурор вказує на взаємосуперечність, яка міститься у апеляційній скарзі сторони захисту, зокрема, у резолютивній частині містятья взаємовиключні судові рішення, які просить прийняти захисник за результатами розгляду вказаної апеляційної скарги. Так, захисник просить оскаржену постанову скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Однак у пункті 3 резолютивної частини апеляційної скарги просить уже закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Прокурор просить у задоволенні апеляційної скарги захисника Курбай Л. М. відмовити, а постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2023 року залишити без змін.

Апеляційний суд проводить розгляд у відсутності захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки установлено, що розгляд даної справи двічі відкладався.

Так, 04.10.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з поданням захисником до суду клопотання в якому він зазначив, що зайнятий у іншому судовому засіданні в Любешівському районному суді Волинської області.

Після цього, справу 11.10.2023 було відкладено за клопотаннями захисника через перебування його в судовому засіданні у Маневицькому районному суді Волинської області, однак наступна дата судового засідання була узгоджена з захисником в телефонному режимі та ОСОБА_1 , який був присутній в судовому засіданні.

Проте, захисник 18.10.2023 року знову ж подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в якому він зазначив, що не може прибути в судове засідання, оскільки буде зайнятий в іншому судовому засіданні, а його підзахисний ОСОБА_1 у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я.

На переконання апеляційного суду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності надано більш ніж розумний термін для захисту своїх прав в розумні строки, тому розгляд справи можливо проводити без участі ОСОБА_1 та захисника.

Суд вважає така поведінка ОСОБА_1 та його захисника вказує на те, що вони недобросовісно користуються належними їм процесуальними правами шляхом затягування справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила та просила залишити без змін оскаржене судове рішення, приходжу наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів , а ч. 2 цієї ж статті, - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки цієї статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції". Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Підпунктом «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Судом правильно було встановлено, що ОСОБА_1 прирівнюється до осіб на яких поширюються вищевказані положення Закону України «Про запобігання корупції», оскільки він є генеральним директором КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради», який відповідно до наявних в матеріалах справи документів, є юридичною особою публічного права.

В апеляційній скарзі сторона захисту вказувала про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Проте, такі доводи сторони захисту до уваги судом не беруться, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 згаданих адміністративних правопорушень, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дано відповідну юридичну оцінку.

Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції своє рішення про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП обґрунтував наступними доказами:

- протоколами про адміністративне правопорушення № №95, 96 від 07.03.2023 року;

- копією контракту, укладеного між Ківерцівською міською радою та генеральним директором КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» ОСОБА_1 ;

- копією розпорядження про призначення на посаду генерального директора КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» ОСОБА_1 ;

- копією статуту КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради»; колективний договір КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради»; довідка про отриманні доходи ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.12.2022 року;

- рапортом працівника поліції;

- копією листа №63/03-25/2-23 від 19.01.2023 року про відмову в наданні інформації;

- копією запиту №140/55/102/01-2023 від 12.01.2023 року УСР у Волинській області ДСР НП України;

- відповіддю Ківерцівської міської ради від 02.02.2023 року.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно поклав їх в основу свого рішення, оскільки вони є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, і фактично повністю поза розумним сумнівом доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду не знайшли свого логічного підтвердження будь-якими доказами доводи сторони захисту щодо необ`єктивності та упередженості суду першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 . При цьому, факт відмови судді у задоволенні клопотань сторони захисту, не може свідчити про необ`єктивність, упередженість судді чи позбавлення особи доступу до правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи рішення про відмову надавати інформацію та документи відносно себе на запит уповноваженого органу Національної поліції України, про наявність реального конфлікту інтересів Ківерцівську міську раду або Національне агентство з питань запобігання корупції ОСОБА_1 не повідомляв, передбачених ст. 28 Закону заходів на врегулювання конфлікту інтересів не вживав, що також підтверджується отриманою відповіддю Ківерцівської міської ради від 02.02.2023 року.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги твердження захисника ОСОБА_1 адвоката Курбай Л. М. щодо закінчення строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому що закінчилися строки виявлення правопорушення, які розпочалися з дня видання та підписання наказу від 16.11.2021 року, оскільки предметом вчинення даних адміністративних правопорушень являється не ухвалення рішення про конфлікт інтересів (видання та підписання наказу від 16.11.2021 року), а саме відмова від надання інформації відносно себе на лист начальника Управління стратегічних розслідувань у Волинській області від 12.01.2023 року та неповідомлення Ківерцівської міської ради Волинської області про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів.

Щодо незгоди апелянта із визначенням моменту виявлення адміністративного правопорушення, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як встановлено судом, до моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції дворічний строк накладення адміністративного стягнення, який обраховується з дня вчинення правопорушення, не закінчився.

Також на час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не закінчився шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, який обраховується з дня виявлення правопорушення.

Так, апеляційний суд вважає, що факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення правопорушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Так, згідно з матеріалами справи протоколи про адміністративні правопорушення були складені 07 березня 2023 року, проте днем виявлення правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП слід вважати дату, коли до управління стратегічних розслідувань у Волинській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшов лист генерального директора КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП коли надійшов лист від Ківерцівської міської ради про те, що від ОСОБА_1 не надходило повідомлень про конфлікт інтересів.

Таким чином, на день винесення суддею Ківерцівського районного суду Волинської області постанови від 31 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 шестимісячний строк з дня виявлення адміністративного правопорушення не закінчився, тому суддя апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляції захисника.

Апеляційний суд всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності у розрізі із доводами апеляційної скарги, вважає, що всі твердження сторони захисту щодо незаконності судового рішення місцевого суду фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Зважаючи на наведене вище, постанова судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2023 року в даній справі є законною та такою, що постановлена відповідно до вимог КУпАП, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Курбай Людмили Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2023 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П.