провадження № 33/824/4452/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровськогорайонного суду м. Києвавід 28 серпня2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. ст. 130 КпАП України - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з даною постановою суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. ст. 130 КпАП України, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просивскасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року в оскаржуваній частині та закрити провадження у цій частині на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність підстав для огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Наголошує, що у нього відмовилися відбирати сечу у дві ємкості, як того вимагає Інструкція. Вказує також про те, що при складенні адміністративного протоколу не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист. Звертає увагу суду на відсутність факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

У судовому засіданні апелянт просив апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 , 27 липня 2023 року, о 23 год. 20 хв., керував транспортним засобом марки «KIA SOUL», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, факт відмови зафіксовано на камеру - 473709. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 , 27 липня 2023 року, о 23 год. 28 хв., у м. Києві по проспекту Соборності, керував транспортним засобом марки «KIA SOUL», д.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з екскаватором-навантажувачем «JCB 3CX SITEMASTER» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Своїми діями порушив п.п 2,3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Апелянтом постанова оскаржується лише у частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. ст. 130 КУпАП України - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Тому апеляційним судом постанова суду першої інстанції переглядається лише в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалі доказами а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №462833, відео з камери 473709, переглянутому судом, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Направленням останнього на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

У апеляційній скарзі апелянт зазначав про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, які б могли бути підставою для проведення йому огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо вказаного доводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

Указані ознаки можуть бути виявлені лише при безпосередньому контакті з водієм, а тому суд позбавлений можливості з наявного у матеріалах справи відеозапису об`єктивно перевірити наявність чи відсутність у ОСОБА_1 таких ознак як, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук тощо.

При цьому з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції було озвучено ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння вони в нього вбачають, що, відповідно, є підставою для виконання водієм законної вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Тому вказаний довід апеляційної скарги не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Неспроможним є й довід апелянта про те, що у нього відмовилися відібрати сечу у дві ємкості, оскільки вказаний довід спростовується змістом відеозапису та іншими письмовими доказами.

Так, зі змісту відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 відмовився підписувати добровільну згоду пацієнта на обстеження.

Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що підписання добровільної згоди пацієнта на обстеження є необхідним для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку. Також працівниками поліції декілька разів було наголошено ОСОБА_1 , що відмова від підписання такої добровільної згоди унеможливлює проведення лікарем огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та буде розцінена поліцейськими як відмова від проходження водієм такого огляду.

Отже, апелянт, усвідомлюючи наслідки відмови від підписання добровільної згоди, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому. При цьому жодних клопотань про відібрання біологічних матеріалів, як зазначено у апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не заявляв ні працівникам поліції, ні лікарю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт, окрім того, вказував, що працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки.

З цього приводу варто зазначити таке.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово та чітко пояснили, що вбачають у водія ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд, роз`яснили наслідки відмови від проходження такого огляду.

Окрім того, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про надання йому правової допомоги чи необхідність отримання юридичних послуг.

Тому, суд доходить висновку про дотримання права на захист ОСОБА_1 та усвідомлення ним суті інкримінованого йому діяння. Таким чином довід апелянта про нероз`яснення йому прав та обов`язків не спростовує факт вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що переглядом справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою не виконувати ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Ураховуючи вищевикладене, довід апелянта про відсутність факту відсторонення його від керування транспортним засобом не може бути достатнім доводом для скасування оскаржуваної постанови суду.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На думку апеляційного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року у частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. ст. 130 КпАП України - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік., стягнення з ОСОБА_1 , судового збору на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко