Справа № 751/4582/22 Головуючий у 1 інстанції Карапута О. О.
Провадження № 33/4823/79/23
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496,20 грн.

Як встановив суд, 28 жовтня 2022 року, о 23 год. 28 хв. в м. Чернігові, по вул. Любецька, 163 ОСОБА_1 керував т/з Daihatsu Terios, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ №1066 від 28.10.2022 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права, оскільки розгляд справи в порушення вимог ст. 268 КУпАП було здійснено без його участі, що позбавило останнього можливості надати свої пояснення з приводу даних обставин події. Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки копію рішення суду отримав лише 26 грудня 2022 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 доповнив зміст поданої апеляційної скарги, послався на порушення працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння і вказав, що він не керував транспортним засобом, знаходився на місці водія, а керував транспортним засобом його знайомий, який зник з місця події. Зазначав, що має незадовільний стан здоров`я, і не розумів що відбувалося того дня.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний в тому числі з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №137182 від 28.10.2022 року, в вину ОСОБА_1 ставилося вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало у тому, що він 28 жовтня 2022 року, о 23 год. 28 хв. в м. Чернігові, по вул. Любецька, 163 керував т/з Daihatsu Terios, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Суд першої інстанції як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього, акт огляду на стан сп`яніння, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на відеозапис вказаної події, які зафіксовані на відеокамеру працівниками поліції та рапорт співробітника поліції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Системний аналіз даної норми закону дозволяє суду зробити висновок про те, що відповідальність несе особа, яка керує транспортним засобом, тобто переміщує його в просторі шляхом певних дій.

Таким чином, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає лише у випадках керування транспортним засобом водієм в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Наявні в матеріалах справи відеозаписи працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, складаються з окремих файлів, не є безперервними і послідовними, в зв`язку з чим, з даних відеозаписів неможливо встановити усі обставини події, що є порушенням Інструкції.

До того ж, працівники поліції всупереч п.5 розділу ІІ Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння не поінформували особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином роз`яснено його права, а також і безпосереднє право скористатися правовою допомогою, що є істотним процесуальним порушенням права ОСОБА_1 на правовий захист, що є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, незаконними. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки відеозаписом це не підтверджено.

Окрім цього, матеріали справи в тому числі і відеозапис працівників поліції не містять достатніх та переконливих доказів того, що ОСОБА_1 перед тим, як до нього підійшли працівники поліції, керував транспортним засобом. Відеозапис, інформації про керування ОСОБА_1 автомобілем не містить, а є розмова працівників поліції, коли ОСОБА_1 лише знаходиться на водійському місці. При цьому, ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, що у транспортному засобі перебував також і його товариш, який вийшов з автомобіля.

Рапорт співробітника поліції (а.с.8) суд апеляційної інстанції з урахуванням особливостей даної справи, вважає недостатнім доказом того, що ОСОБА_1 був водієм і повинен нести відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису, в порушення вказаних вимог, ознака як виражене тремтіння пальців рук, працівником поліції названа не була, але така зазначена у акті огляду на стан сп`яніння, що ставить під сумнів законність вимог поліцейського про проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, чи то на місці зупинки транспортного засобу, чи огляд у лікарні.

Окрім цього, матеріали справи не містять і самого направлення ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а також і отримання останнім копії акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП і визнання його недопустимим автоматично означає неможливість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Так, із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення працівником поліції було складено 28 жовтня 2022 року, о 23 год. 55 хв., тоді як сама процедура огляду за допомогою приладу «Драгер» у закладі охорони здоров`я розпочинається о 23 год. 57 хв. 28 жовтня 2022 року (а.с.3,7), тобто, складання протоколу про адміністративне правопорушення передує проведенню відповідного огляду на стан сп`яніння, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції.

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимими, оскільки вони отриманні з порушенням вимог закону, а будь-яких інших доказів, які б беззаперечно доводили вину останнього у вчинені інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.

Також, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, судом першої інстанції при розгляді даної справи вказані норми не дотримано, з огляду на таке.

Згідно матеріалів справи, 29 листопада 2022 року судове засідання було проведено за відсутності ОСОБА_1 .

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зазначив, що у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Разом з тим, як убачається з долучених до матеріалів справи документів (а.с.12), 28 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій, просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки не мав можливості прибути у судове засіданні в призначений час, а також бажав щоб його інтереси представляв захисник, на що не звернув увагу суд першої інстанції та вже наступного дня розглянув справу за відсутності останнього.

Отже, суд першої інстанції допустив порушення приписів ч.1 ст. 268 КУпАП, та як наслідок права на захист ОСОБА_1 . За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині також є обґрунтованими.

У свою чергу, згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується наявними у справі і наданими суду доказами.

За таких обставин, апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення доводів апелянта, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню.

Тому, ураховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, матеріалів справи та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач