Справа № 936/184/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
13.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Петрика В.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Петрик В. В.
в с т а н о в и в :
Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Відповідно до постанови, 02.02.2023, о 10 год 35 хв, на автодорозі М-06, «Київ-Чоп» 717 км.+500м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ауді А4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів та виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №471614; №470896 об 10.46 годині. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Петрик В. В. вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, - просить її скасувати. Зазначає, що у його підзахисного жодних ознак наркотичного сп`яніння не було, водночас дії працівників поліції були незаконними, поліцейські поводили себе зухвало. Вважає, що працівники поліції діяли всупереч порядку проведення огляду, оскільки не запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу. Стверджує, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я, де пройшов освідування, результати якого показали, що він тверезий. Окремо звертає увагу на те, що наявний у резолютивній частині оскаржуваної постанови абзац: «… на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, у порядку примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн» є безпідставним, оскільки це питання вирішується уже в процесі виконання постанови суду, та з огляду на право на апеляційне оскарження судового рішення, таке вирішено передчасно. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення адвоката Петрика В. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції у частині визнання винуватості, кваліфікації дій та накладеного стягнення апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.
Апеляційний суд, беручи до уваги положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №517215, 02.02.2023, о 10 год 35 хв, на автодорозі М-06, «Київ-Чоп» 717 км.+500м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ауді А4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів та виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №471614; №470896 о 10.46 годині. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу та від отримання його копії.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються рапортами поліцейських (а. с. 8-12), а також постановою про накладення адміністративного стягнення серії ААБ №068928 від 02.02.2023, відповідно до якої, за порушення вимог п. 2.1. г. ПДР, на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять грн) за вчинене ним адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 17).
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску, а саме на 10 год 46 хв, зафіксовано момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Перед відмовою працівник поліції озвучив ОСОБА_1 про наявність у останнього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів та виражене тремтіння пальців рук, відтак декілька разів поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду, однак ОСОБА_1 категорично відмовився.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки жодних порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду апеляційної скарги, судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час зупинки водія ОСОБА_1 та оформлення щодо нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські при виконанні своїх посадових обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги таке.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Фактично відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що працівники поліції діяли всупереч порядку проведення огляду, оскільки не запропонували водію пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд вважає, що матеріалами справи достовірно підтверджено, що факт відмови водія ОСОБА_1 чітко зафіксований і на відеозапису з бодікамер поліцейських.
Згідно з п. 12 розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Згідно з матеріалами справи, під час спілкування з ОСОБА_1 у поліцейських виникли сумніви щодо тверезості водія, оскільки у нього були очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук.
Відповідно до п. 7 Порядку, саме поліцейський забезпечує направлення на проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Тобто у разі виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, він повинен прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись у тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є правопорушенням, яке може привести до особливо тяжких наслідків та повинне бути негайно припинене.
Тобто, вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що працівниками поліції при направленні водія ОСОБА_1 на освідування з метою визначення стану наркотичного сп`яніння були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП, приписи Порядку та Інструкції.
Щодо того, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння, у результаті чого складено висновок про те, що водій ОСОБА_1 був тверезий, апеляційний суд констатує, що вказані обставини жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Визнаючи ці твердження необґрунтованими, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю №874 від 02.02.2023, доданий апелянтом до матеріалів справи, ніяк не впливає на висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні вимог п. 2.5 ПДР та скоєння ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставою для скасування судового рішення.
Твердження адвоката Петрика В. В. про те, що дії працівників поліції були незаконними, поліцейські поводили себе зухвало апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки немає жодних даних, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявою щодо неправомірності дій працівників поліції, які за його словами, були упередженими відносно нього та здійснювали тиск. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду) сторона захисту не надала. Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин не надав.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог п. 2.5 ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33-35 КУпАП, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги у частині визнання винуватості, кваліфікації дій та накладеного стягнення, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на правильність та законність висновків суду першої інстанції у частині визнання винуватості, кваліфікації дій та накладеного стягнення доводи апеляційної скарги про те, що наявний у резолютивній частині оскаржуваної постанови абзац: «… на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, у порядку примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн» є безпідставним, оскільки це питання вирішується уже в процесі виконання постанови суду, та з огляду на право на апеляційне оскарження судового рішення, воно є передчасним.
Вказані доводи апеляційний суд визнає такими, що підлягають задоволенню.
Так, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом вказаної норми матеріального права суд першої інстанції при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не вправі був вирішувати питання, які підлягають вирішенню на стадії виконання судових рішень.
При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що питання пов`язані з виконанням постанов у справах про адміністративні правопорушення віднесено до розділу п`ятого КУпАП, зокрема до глави 25.
З огляду на наведене, абзац резолютивної частини оскаржуваної постанови «… на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, у порядку примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн», підлягає виключенню із судового рішення, а постанова підлягає до зміни.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно змінити, а подану адвокатом Петриком В.В. апеляційну скаргу, - частково задоволити.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Петрик В.В. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Із резолютивної частини постанови судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП виключити абзац: «… на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, у порядку примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн».
У решті постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН