Справа № 163/2101/23
Провадження № 3/163/923/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

представника Волинської митниці Федчишиної С.Ф.,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0321/20500/23 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Індії, що тимчасово проживає по АДРЕСА_1 , студента Ужгородського національного університету, паспорт НОМЕР_1 , виданий 04.05.2017 року,

в с т а н о в и в :

Інспектор Волинської митниці склав протокол про те, що громадянин Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 05 квітня 2021 року через митний пост Чернігівської митниці ввіз на митну територію України легковий автомобіль «Mitsubishi Outlander», литовський номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , в митному режимі тимчасового ввезення до одного року та не вжив заходів для вчасного вивезення цього транспортного засобу і перевищив строк його тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб, що було виявлено 27 серпня 2023 року під час слідування ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) пасажиром автобуса на виїзд з України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці та здійснення митних формальностей з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби.

Дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) свою вину у вчиненні порушення митних правил заперечив та пояснив, що автомобіль «Mitsubishi Outlander» в Україну не ввозив та це взагалі з його сторони фізично неможливо, оскільки водійських прав ніколи не мав і не має. За вказаних в протоколі обставин знайомі по університету запросили його провести разом час та зробити невелику поїздку. Всього в автомобілі їх було троє, він сидів на задньому сидінні. На митниці надавав свої документи виключно для перетину кордону. Про те, що автомобіль на митниці було оформлено на його ім`я нічого не знав і про це довідався лише у день складання протоколу.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні порушення митних правил, просила накласти на останнього стягнення в межах санкції ч.6 ст.481 МК України, стягнути судовий збір.

За ч.6 ст.481 МК України настає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування

Згідно із ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (ч.6 ст.380 МК України).

Дослідженими у справі доказами встановлено, що єдиним доказом на якому ґрунтується складений щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) протокол є витяг з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор".

Відповідно до цього витягу вперше легковий автомобіль «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_3 , був ввезений на митну територію України для особистого користування на 60 днів 02 квітня 2021 року о 20:20 годині ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) та ним же вивезений за межі митної території України 05 квітня 2021 року о 13:29 годині. Після цього, уже через пів години цього ж дня, а саме 05 квітня 2021 року о 13:56 годині у базі даних значиться, що цей автомобіль ввезений на митну територію України для особистого користування терміном на один рік громадянином Індії ОСОБА_2 .

У наявних в матеріалах справи письмових поясненнях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) категорично заперечив свою причетність до ввезення указаного автомобіля з аналогічних причин, про які зазначав у судовому засіданні.

Проте митний орган, здійснюючи провадження у справі, не вчинив жодних можливих процесуальних дій для перевірки таких пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та направив справу на розгляд суду без жодного доказу, який би був спроможний спростовувати такі пояснення за критерієм «поза розумним сумнівом».

У зв`язку із цим сам по собі витяг з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор" не може слугувати єдиним, беззаперечним, достатнім та достовірним доказом на підтвердження факту ввезення ним на митну території України вище вказаного транспортного засобу.

Сам факт внесення в базу даних АСМО «Інспектор» відомостей про ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) без інших належних підтверджень не може з достовірністю підтверджувати ввезення автомобіля саме ним.

При цьому доказів того, що транспортний засіб при його ввезенні на митну територію України належав ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на праві власності чи користування до матеріалів справи не приєднано, як і не надано належних доказів на підтвердження того, що саме він взяв на себе зобов`язання зворотного вивезення автомобіля.

Зокрема, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) під власноручний підпис брав на себе зобов`язання зворотного вивезення автомобіля.

За змістом ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в оцінці доказів щодо наявності складу правопорушення належить виходити із стандарту доказування "поза розумним сумнівом".

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Таким чином, за вище викладених обставин відсутні підстави вважати наданий митницею витяг з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор" достатнім доказом за стандартом доказування "поза розумним сумнівом" на підтвердження винуватості ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення за ознаками ч.6 ст.481 МК України відповідно до змісту складеного відносно нього протоколу про порушення митних правил.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі за протоколом № 0321/20500/23 щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ознаками ч.6 ст.481 МК України закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області О.С. Павлусь