Справа №549/367/23
Провадження №3/549/139/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2023 року селище Чорнухи

Суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Крєпкий С.І, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

установив:

ОСОБА_1 , 04.11.2023, близько 01 год 20 хв, керував автомобілем Мерседес-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у селищі Чорнухи по вул.Миру, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

Такими своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП.

Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав повністю, обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не заперечував.

Зазначив, що склалася безвихідна ситуація, оскільки батько потребував невідкладної медичної допомоги, у нього різко піднявся тиск, тому він змушений був поїхати в стані алкогольного сп`яніння до свого знайомого, який проживає за школою в селищі Чорнухи, за ліками.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім його пояснень також підтверджується матеріалами справи:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №008620 від 04.11.2023 (а.с.4);

-повідомленням начальника СПД №2 ВП №1 Лубенського РВП про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував посвідчення водія, протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався (а.с.5,9);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.6);

-квитанцією тестування на алкоголь - результат 1,44‰ (а.с.7);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду позитивна, 1,44‰ (а.с.8);

-відеозаписом (а.с.11).

Виходячи з законодавчого визначення стану крайньої необхідності доводи ОСОБА_1 про те, що в даному конкретному випадку він перебував в стані крайньої необхідності, не беруться до уваги.

Статтею 18 КУпАП визначено, що є дією, вчиненою в стані крайньої необхідності - тобто така дія, яка була єдиним вірним рішенням для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Під час судового розгляду не встановлено, що питання щодо придбання ліків у ситуації, що склалася, потребувало обов`язкове керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки таке питання необхідно було вирішувати іншим шляхом, а не наражати на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху - водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Крім того, у своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. The United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Враховуючи вищевикладене, коли ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, він тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Санкція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 , необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.130 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 про необхідність повідомити суд про сплату судового збору.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнухинський районний суд і набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя С.І.Крєпкий