Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/1983/22

Номер провадження: 3/511/1204/22

"05" жовтня 2023 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Панчук А І, розглянувши питання, пов`язані із виконанням постанови в справі про адміністративне правопорушення № 511/1983/22, номер провадження: 3/511/1204/22, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2022 року Роздільнянським районним судом Одеської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення було прийнято постанову, згідно якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 204-1КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень.

Вказана постанова суду відповідно до автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 04 жовтня 2022 року.

Поряд з цим, наразі постанова не виконана, а строк для пред`явлення її до виконання, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», пропущений.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Стаття 299 КУпАП регламентує, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

На підставі встановлених обставин, з метою забезпечення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суддя вважає необхідним поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статтями 283, 304 КУпАП, Законом України «Про виконавче провадження», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк для пред`явлення до виконання постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 вересня 2022 року по справі № 511/1983/22, номер провадження: 3/511/1204/22, згідно якої на ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 204-1КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00грн а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень.

Постанова суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. І. Панчук