Справа № 344/1427/23
Провадження № 3/344/1270/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за п.6 ч.1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 маючи допуск до державної таємниці за формою три невжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Вказане адміністративне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 27.01.2023 року ОСОБА_1 з метою опрацювання впродовж дня , отримав у режимно секретному органі (РСО) штабу військової частини НОМЕР_2 матеріальний носій інформації «Досвід та уроки боротьби з крилатими ракетами у російсько українській війні», інв. № 108т, гриф обмеження доступу якого становить «Таємно» не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контроль за охороною державної таємниці, порушив вимоги режиму секретності, внаслідок чого виникла реальна загроза витоку секретної інформації.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 28 ЗУ «Про державну таємницю», п.п.116,117 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939, створив передумови до розголошення державної таємниці або втрати документів, що містять державну таємницю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , якому судом роз`яснені його права передбачені ст. 268 КУпАП, щодо можливості отримання кваліфікованої правової допомоги від такого права відмовився та вказав, що самостійно братиме участь у судовому засіданні та дав пояснення, які підтверджують обставини, що відповідають опису подій зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, щиро каявся, просив суворо не карати. Крім того ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки ним такі обставини не оспорюються та просив обмежитися його поясненнями.

Суд, вислухавши пояснення правопорушника, прийшов до наступних висновків.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

За таких обставин судом встановлено порядок дослідження доказів у даній адміністративній справі та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

Так, в протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, за якою складено протокол.

З диспозиції п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП слідує, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до нормативно правових актів, що регулюють забезпечення охорони державної таємниці.

Відповідно до ст.28 Закону України«Про державну таємницю» громадянин, якому надано допуск додержавної таємниці, зобов`язаний виконувати вимоги режиму секретності, до держувати інших вимог законодавства про державну таємницю.

Громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний зберігати секретні документи тільки в робочій папці, спецпортфелі, спецвалізі, металевій шафі чи сейфі; закривати у сейфі чи металевій шафі носії секретної інформації, у тому числі такі, що містяться у робочій папці; у разі залишення службового приміщення; виконувати вимоги режиму секретності, що передбачено п. 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року за № 939.

Посадові особи і громадяни винні у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.(ст. 39 Закону України «Про державну таємницю»).

Суд звертає увагу, що порядок заходів щодо забезпечення охорони держаної таємниці та забезпечення контролю за її охороною регулюється спеціальними нормативно правовими актами, які вказують на особливий порядок роботи не лише з інформацією, що становить державну таємницю, а й сховищами такої інформації. Недотримання порядку поводження із сховищами (носіями) інформації, утворює склад правопорушення.

Враховуючи пояснення особи правопорушника у суду відсутні сумніви у добровільності позиції ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, як невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

А тому враховуючи вищенаведене, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, з метою виконання вимог ст.1 КУпАПсуд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП у вигляді штрафу.

Згідно із ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Разом з тим, у відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору, оскільки він є військовослужбовцем та вчинив правопорушення під час виконання службових обов`язків, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі наведеного та керуючись п.6 ч.1 ст. 212-2, ст.ст. 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передб аченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя В.В.Тринчук