ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/138/23 Справа № 204/9145/22 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Дніпро

20 січня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., за участю представника ВЧ НОМЕР_1 ЦОТО НГУ ОСОБА_1 , захисника Токарєва В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Токарєва В.В., подану на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Сніжне Донецької області, громадянин України, заступник командира ВЧ НОМЕР_1 по роботі з особовим складом, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.17211 КпАП України,

встановила:

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.17211 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2465 грн, та судовий збір 496,2 грн.

Відповідно до змісту постанови 15 жовтня 2022 року майор ОСОБА_2 здійснив самовільне залишення військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, в умовах особливого періоду. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
На зазначену постанову суду захисник Токарєв В.В. подав апеляційну скаргу із проханням про скасування судового рішення та ухвалення нової постанови, якою закрити провадження щодо ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Зазначає при цьому, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_2 26.10.2022 року, у порушення передбачених законом 24-годинних строків з моменту вчинення адміністративного правопорушення, у ньому відсутнє місце вчинення правопорушення, тривалість відсутності ОСОБА_2 на території військового містечка.

Крім того, у графіку службового навантаження офіцерів за жовтень 2022 року відсутні відомості, що ОСОБА_2 15.10.2022 року виконував свої службові обов`язки, оскільки клітинка графіку за 15.10 є порожньою.

Захисник вважає, що за своєю посадою та званням ОСОБА_2 міг вільно відлучатись із території військової частини, після того, як він потрапив у ДТП, він негайно зателефонував до військової частини та повідомив про таку подію.

Під час апеляційного розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення:

-захисник Токарєв В.В. підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі;

-представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту та просив залишити постанову суду без змін.

Перевіривши витребувані із Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження щодо ОСОБА_2 , вислухавши пояснення сторін за кожним із досліджених апеляційним судом доказів, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 статті 17211КУпАП передбачено відповідальність за скоєння адміністративного правопорушення, що полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Як убачається із змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції вимоги закону щодо повноти та об`єктивності проведеного судового розгляду, належної перевірці наявних у матеріалах справи доказів були виконані.

Так, суд обгрунтовано встановив, що 17 березня 2014 року указом в.о. Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до цього часу.
Відповідно до Указу Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 року «Про використання Збройних Сил України та інших військових формувань» визначено, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до пунктів 1, 17, 19 частини 1 ст. 106 Конституції України, ст. 4 ЗУ «Про оборону України» постановлено застосувати Збройні Сили України, інші військові формування, утворені відповідно до законів України, для відсічі збройної агресії проти України.

Крім того, із матеріалів проведеного у період з 15.10.2022 по 15.11.2022 року службового розслідування убачається, що 15 жовтня 2022 року (тобто, у період дії воєнного та особливого стану) близько 15 години майор ОСОБА_2 разом із капітаном ОСОБА_5 , самовільно покинувши територію військового містечка № НОМЕР_2 , на приватній автівці Renault Scenic НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , виїхали у м.Дніпро, і, рухаючись близько 17 години 30 хвилин у зворотньому напрямку, на перехресті вулиць Криворізьке шосе та вул.Гербіна м.Дніпро зіткнулись із автомобілем Ford Sierra НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого ОСОБА_6 помер від отриманих у результаті ДТП тілесних ушкоджень.
У межах проведеного службового розслідування за фактом ДТП було встановлено також обставину самовільного залишення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 території військового містечка, що підтверджується поясненнями військовослужбовців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Суд першої інстанції правильно зробив висновок щодо самовільного характеру дій, зокрема, ОСОБА_2 , по залишенню військового містечка, з огляду на наведені у постанові вимоги Наказу Командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 № 120 від 24 лютого 2022 року про приведення військової частини НОМЕР_1 у вищу ступінь бойової готовності та розміщення особового складу управління у приміщеннях на території військової частини, та ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно із якою військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу; ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до яких кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Крім того, у дослідженому апеляційним судом графіку службового навантаження офіцерів зазначеної військової частини за жовтень 2022 року ( а.п.24) відсутня інформація про те, що 15.10.2022 року ОСОБА_2 перебував у режимі відпочинку.
Апеляційний суд не погоджується із доводами апеляційної скарги захисника у частині щодо порушення закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, адже, він складений 26.10.2022 року, на підставі проведеного службового розслідування, на наступний день після отримання даних щодо характеру дій ОСОБА_2 ; протокол містить дату вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, місце вчинення ( військове містечко № НОМЕР_2 , без зазначення місця розташування з огляду на таємність таких відомостей), він складений уповноваженою на те особою.
Висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.17211КпАП України належним чином умотивовані на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів.
Адміністративне стягнення накладене судом у межах санкції ч.4 ст.17211 КпАП України, у строки, передбачені ст.38 КпАП України.
Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують встановлених судом обставин і задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя

постановила:

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.17211КпАП України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун