Справа № 749/701/22
Номер провадження 3/749/3/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" січня 2023 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шаповал З.О.

за участю секретаря Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновську матеріали, які надійшли від Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої, громадянки України, такої що раніше до адміністративної не притягувалась,-

за ч.1 ст. 173 2, КУпАП

В С Т А Н О В И В:

05.12.2022 року до суд надійшов протокол серії ГР №257178 складений інспектором СРПП №1 СПД (м.Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області Булденком В.М.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 25.11.2022 року о 20 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку з чоловіком ОСОБА_2 в ході якої виражалась нецензурною лайкою та ображала потерпілого, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП: повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Водночас, законом не передбачено наслідків ухилення від отримання повістки.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону до процедури виклику правопорушника.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Законодавство про адміністративні правопорушення не містить заборони на використання аналогії закону.

У найближчій галузі права кримінальному, міститься заборона застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією (ч. 4 ст. 3 КК України). Проте, у кримінальному процесуальному законі аналогію не заборонено.

22.12.2022 року, за аналогією з цивільним процесуальним (ст. 128 ЦПК України) та адміністративним процесуальним законом (ст. 130 КАС України), на Офіційному веб-сайті «Судова влада України» було розміщено оголошення про виклик в судове засідання ОСОБА_1 , на 10 год. 00 хв. 04.01.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заяв та клопотань від ОСОБА_1 , до суду не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути дану справу без його участі.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Так, частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає саме за домашнє насильство, при цьому в причинному зв`язку з домашнім насильством повинні бути наслідки у вигляді шкоди та/або можливої шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпіло.

Однак, зазначеного ОСОБА_1 , не інкримінують.

Крім того, за матеріалами справи ОСОБА_1 , звернулась на лінію 102 про вчинення відносно неї насильство в сім`ї.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, а матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого правопорушення, суд вважає за необхідне відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.40-1, 173-2, 247, 283-285 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.О.Шаповал