ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31.10.2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31.10.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Згідно постанови суду, 15 травня 2023 року о 23.58 год. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Південно-Кільцева, буд.9. керував транспортним засобом марки «Mercedes B180» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, зміна забарвлення кольору шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а згідно КУпАП відповідальність за ст. 130 ч.1, передбачена за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. А тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення.

ЄУНСС 727/5126/23 НП 33/822/719/23 головуючий у 1 інстанції Гавалешко П.С.

Вказував, що ним був здійснений виклик працівників поліції через непорозуміння з охоронцями кооперативного гаражу. Під час спілкування з ним працівники поліції не виявили у нього ознак алкогольного сп`яніння та дозволили йому керувати автомобілем. Однак, тільки він почав рух, його одразу було зупинено цими ж поліцейськими та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Вважає, що автомобіль під його керуванням був зупинений незаконно, оскільки не було доведено належними та допустимими доказами порушення ним ПДР України, а тому вважає, що всі інші вимоги поліцейських він не зобов`язаний був виконувати.

Стверджував, що з відеозапису видно, що у нього відсутні перелічені поліцейськими ознаки алкогольного сп`яніння. У спілкуванні з поліцейськими він поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі він не відмовлявся. А враховуючи, що почалась комендантська година та був порушений порядок проведення огляду, він відмовився їхати в медичний заклад.

Звертає увагу на те, що працівник поліції на відеозапису зазначає адресу вчинення ним правопорушення: вул. Південно-Кільцева, 11 м. Чернівці, а в постанові суду ця адреса вказана, однак будинок 9, тобто не встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, яка не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Вказував, що під час притягнення його до відповідальності він заявляв, що бажає скористатися послугами адвоката, однак йому не було представлено захисника, чим було порушено його право на захист.

Заслухавши ОСОБА_1 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху України.

З постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6998670 від 16.05.2023 року вбачається, що в цей день о 00.16 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 а ПДР України (а.с.9).

Також з постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1001690 від 16.05.2023 року вбачається, що водій ОСОБА_1 порушив п.2.4а ПДР України, а саме керував транспортним засобом та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії і на право керування транспортними засобами та реєстраційний документ на транспортний засіб (а.с.8).

Зазначені постанови, як було встановлено судом першої інстанції, не були оскаржені ОСОБА_1 та набрали законної сили. А тому твердження апелянта про незаконність його зупинки працівниками поліції є необґрунтованим.

Відповідно до Наказу МВС України та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З відео файлів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що після виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду.

При цьому працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак водій ОСОБА_1 відмовлявся.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти такий огляд в ЧОНД, на що останній відмовився (а.с. 5).

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, відповідно до встановленого законом порядку. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, якщо водій на місці зупинки транспортного засобу відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів чи відмовляється пройти такий огляд в медичній установі, то своїми діями він порушує вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

А тому твердження апелянта про те, що відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП настає тільки в разі керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованим та довільним трактування вказаної норми.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а його поведінка відповідала обстановці, то суд вважає їх надуманими.

З відеозаписів, які були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що водій ОСОБА_1 поводив себе не зовсім адекватно, у спілкуванні з поліцейськими висловлювався нецензурними словами та погрожував їм. Під час евакуації транспортного засобу почав проявляти фізичну активність, у зв`язку з чим працівники поліції застосували до ОСОБА_1 спец засоби кайданки та здійснили адміністративне затримання його.

Даних про те, що ОСОБА_1 в передбачений законом спосіб оскаржував дії працівників поліції, матеріали справи не містять, а також таких відомостей не було надано апелянтом під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 , що він бажав скористатися послугами адвоката, однак поліцейськими не було представлено йому захисника, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Тобто, користуватися послугами адвоката чи іншої особи, яка є фахівцем в галузі права, є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її свідомим вибором. І ніяким чином не зобов`язує працівників поліції доставляти адвоката на місце розгляду справи.

З відеозаписів було встановлено, що ОСОБА_1 висловлював бажання мати захисника. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 зв`язатися з адвокатом, щоб скористатися юридичною допомогою та дочекатися його приїзду. Однак ОСОБА_1 наполягав на тому, щоб саме поліцейські забезпечили участь адвоката на місці зупинки транспортного засобу.

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що не було встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення через невірну нумерацію будинку, оскільки в матеріалах справи є достовірні докази того, що правопорушення було вчинено в м. Чернівці по вул. Південо-Кільцева, 9.

Порушень вимог закону, які б свідчили про незаконність прийнятого рішення та ставили під сумнів доведеність винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 266, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя