Дата документу Справа № 337/3624/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/729/23Головуючий у 1-й інстанції Бредун Д.С.
Єдиний унікальний №337/3624/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 та його захисника Щасливого О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Щасливого Олексія Романовича на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 03.07.2023 року приблизно о 16 год. 47 хв. по вул.Сорочинській, 22 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, і здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Tigyan», д.н.з. НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 ПДР України. В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

Крім того, 03.07.2023 року приблизно о 16 год. 47 хв. по вул.Сорочинській, 22 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 визнано винним за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Щасливий О.Р. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень.

Свої вимоги мотивував тим, що судом допущено порушення норм матеріального права та взято до уваги обставини, які не підтверджуються належними доказами.

На переконання апелянта, матеріали справи не містять допустимих доказів факту здійснення саме ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а відтак і його винуватості у вчиненні передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень. Висновок суду щодо обставин протилежного змісту ґрунтується на припущеннях.

Наявний в матеріалах справи відеозапис за сукупністю ознак вказує на те, що у зазначений день ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, оскільки він не мав при собі відповідних документів, двигун авто не було запущено та авто рух не розпочинало. Захисник вказує, що перебування у незаведеному та нерухомому авто особою із ознаками сп`яніння складу передбаченого ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення не утворює.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан сп`яніння не відповідає вимогам законодавства. Факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано відеозаписом за відсутності свідків.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника Щасливого О.Р., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на заперечення захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень, вина останнього підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №392617 від 03.07.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 ПДР під час керування транспортним засобом;

- даними схеми місця ДТП, в якій зафіксовано факт пошкодження автомобіля «Volkswagen Tigyan» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті вчинення ДТП водієм ОСОБА_1 ;

- фотознімками наслідків ДТП;

- письмовими поясненнями потерпілого;

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №392618 від 03.07.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager», що містить перелік виявлених ознак сп`яніння, вказано, що огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «ОКЗНПД» ЗОР від 03.07.2023 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, зі змісту якого об`єктивно вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку, процедура оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові районного суду максимально детально (із зазначенням часових позначень) описано наявний в матеріалах справи відеозапис, в тому числі в частині встановлення факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що досліджене відео не містить заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом. Навпаки водій перебував біля власного автомобіля, відповідав на запитання працівників поліції, особисто зазначив, що він є водієм, не відмовлявся, що саме він безпосередньо керував транспортним засобом та не вказував, що водієм є інша особа.

На відеозаписові об`єктивно зафіксовано, що крім ОСОБА_1 поруч з його власним автомобілем і в самому автомобілі нікого не було.

У зв`язку з чим апеляційний суд вважає слушними твердження районного суду щодо встановлення факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Вказаних висновків суд дійшов на основі повного, всебічного дослідження обставин справи та зібраних доказів.

Всупереч протилежним аргументам апеляційної скарги захисника у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколах про адміністративне правопорушення обставини мали місце, і що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 .

Доказів щодо спростування факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та на підтвердження керування іншим водієм в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду судом не встановлено.

Відтак, апеляційний суд критично ставиться до заперечень апеляційної скарги про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що, на переконання апелянта, виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень.

Згідно п.10.9 ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися до за допомогою до інших осіб.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом під час руху заднім ходом, не впевнився, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, і здійснив зіткнення з автомобілем потерпілого, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак.

Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №392618 від 03.07.2023 року та в доданих до нього матеріалах.

Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Апеляційний суд зауважує, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Відтак, заперечення захисника в частині порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд констатує, що наявні в матеріалах справи рапорти працівників поліції не є єдиними доказами у справі. Оскільки судом першої інстанції враховано та надано правову оцінку за сукупністю усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Заперечення апеляційної скарги щодо відсутності свідків під час відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційний суд зауважує, що фіксування працівниками поліції за допомогою нагрудних боді-камер факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю узгоджується із вказаними вище вимогами підзаконного акта.

Присутність двох свідків за таких обставин була непотрібна, оскільки їх залучення необхідно лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Таким чином, не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Отже, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинені ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.ст.33, 36 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Щасливого Олексія Романовича залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11 вересня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар