Справа № 3/714/48/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2023 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Герцаївського відділення поліції № 4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканки

АДРЕСА_1 ,

не працюючої,

за ч.2 ст. 184 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2023 року ОСОБА_1 , 02 січня 2023 року, о 12 год., по місцю проживання - с. Горбова, Чернівецького району, Чернівецької області, повторно ухилялася від виконання обов`язків, щодо виховання своєї неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки остання не ночувала вдома, чим порушила вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 184 КпАП України.

ОСОБА_1 будучи неодноразово належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Присутність ОСОБА_1 при розгляді справи згідно ч. 3 ст. 268 КпАП України не є обов`язковою, а тому судовий розгляд проведено у відсутності останньої .

Дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до положень ст.9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.ст.10, 11 КУпАП).

Згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей має наслідком адміністративної відповідальності яка передбачена ст. 184 КпАП України.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП полягає у повторному ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, а суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків зазначено у п. 16 постанови Пленум Верховного Суду у п.16 своєї постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з яким таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у протоколі має бути розкрито сутність правопорушення і має бути зазначено, яке правопорушення вчинено (містить ознаки правопорушення) відносно своєї неповнолітньої доньки, відповідальність за яке передбачено Кодексом про адміністративні правопорушення України.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не конкретизовано в чому саме полягало ухилення від невиконання обов`язків щодо ухилення ОСОБА_1 як матір від виконання яких саме передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, чи то виховання неповнолітньої доньки, як цього вимагає диспозиція ст. 184 КУпАП.

Сам факт того, що ОСОБА_2 , якій виповнилося 16 років як дитина ОСОБА_1 не ночувала вдома не може слугувати безпосереднім доказом того, що виною цьому є її матір й таки дії останньої має наслідком відповідальності за ст. 184 КпАП.

Слід також зазначити, що посилання у протоколі на порушення ОСОБА_1 вимог статті 150 СК України є суто формальним.

Так, згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Окрім того, звертає на себе уваги той факт, що подія мала місце 02 січня 2023 року, а адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складений тільки 11 січня 2023 року, що є порушенням вимог ст. 254 КпАП України.

Також в матеріалах справи відсутнє пояснення самої неповнолітньої ОСОБА_2 з приводу чого вона не ночувала вдома.

Відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, дані про подію, зокрема час, місце, є істотною складовою формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частиною складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналізуючи фактичні дані що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання доньки як цього вимагає стаття 184 КпАП України не встановлено, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 184 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: