ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2691/23 Номер провадження 33/814/1573/23Головуючий у 1-й інстанції ДЯДЕЧКО І. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківськогго районного суду м. Кременчука від 02 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02.07.2023 року о 20 год. 18 хв. в м. Кременчук по вул. Східна, буд. 20А, він здійснив передачу транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , водію гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий здійснював керування транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «г» ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Крюківськогго районного суду м. Кременчука від 02 серпня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на початку червня 2023 року між ним та ОСОБА_2 була укладена угода щодо попередньої домовленості про договір купівлі ціною 200 000 грн щодо вказаного вище транспортного засобу. 15.06.2023 року ОСОБА_1 отримав завдаток від ОСОБА_2 в сумі 100 000 грн, написав розписку та передав ОСОБА_2 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію із страховим полісом. Відтак, вважає, що він передав автомобіль ОСОБА_2 задовго до 02.07.2023 року, і тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 02.07.2023 року о 20 год. 18 хв. в м. Кременчук по вул. Східна, буд. 20А, ОСОБА_1 здійснив передачу транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , водію гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий здійснював керування транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «г» ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських №476537 та №476530, результатом огляду ОСОБА_2 (показав 2,91 проміле), а також особистими поясненнями ОСОБА_2 та свідків.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9г ПДР України встановлено, що водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9г ПДР України.

Із долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 за кермом, якого знаходився ОСОБА_2 , а на задньому сидінні сидів ОСОБА_1 , який повідомив, що транспортний засіб належить йому. Під час розмови останній пояснив, що дав другу кермо, щоб той їхав, особисто за кермом автомобіля не сидів «бо так треба». Документи на транспортний засіб заходились в ОСОБА_1 .. Водій ОСОБА_2 вказав, що вживав «пару глотків» пива та показав напрямок руху куди вони їдуть. Також зафіксовано, що працівник поліції повідомляє, що у водія ОСОБА_2 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою драгера Alcotest, на що останній погоджується й результат є позитивним 2,91% проміле. Водій погоджується з результатом. Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що він, як власник транспортного засобу допустив особу в стані алкогольного сп`яніння до керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що між ним та ОСОБА_2 була укладена угода про продаж вказаного автомобіля, спростовується вказаними вище матеріалами справи. На противагу ж цього сам апелянт не долучає до скарги ані розписки, ані угоди, ані інших належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківськогго районного суду м. Кременчука від 02 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин