КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
унікальний номер справи № 752/4166/23
апеляційне провадження № 33/824/2835/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року ОСОБА_2 , про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої просив: постанову суду скасувати; відмінити всі грошові санкції; стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НП України та/або ДПП НП України кошти у розмірі 3 700 грн. за сплату послуг щодо зберігання автомобіля та кошти за завданий моральний та матеріальний збиток.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що він знаходився у автомобілі припаркованому у подвір`ї будинку де мешкає його дівчина. Побачивши патрульний автомобіль, він вирішив перепаркувати транспортний засіб у якому знаходився, для зручності роботи поліцейських. Проте, з метою перевірки обставин перебування його на подвір`ї у комендантську годину, працівники поліції було зупинено останнього. Під час такої перевірки працівники поліції почали вчиняти незаконні дії, чим порушили права ОСОБА_1 , а саме, вихватили його телефон та заборонили фіксувати подію на відеокамеру на телефоні, чим спричинили матеріальні збитки пошкодивши телефон та матеріальну шкоду; вилучили водійське посвідчення, відмовивши у виклику швидкої допомоги та проходження освідування у закладі охорони здоров`я; тримали його у кайданках; розбили руку; примусили проходити тест на стан алкогольного сп`яніння 3 рази. Вказуючи, що з третьої спроби, після заміни без його дозволу трубки приладу «Драгер» було зафіксовано наявність у нього 0,43 проміле алкогольного сп`яніння, проте чи є ці результати достовірними, необхідно встановити суду. Зазначаючи, що дана подія фіксувалася п`ятьма поліцейськими на боді камери, які надані до суду не були. Таким чином, поліцейським було складено протокол про вчинення правопорушення та в подальшому безпідставно вилучено автомобіль ОСОБА_1 , який не заважав руху інших транспортних засобів.

У судовому засіданні скаржник підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення скаржника, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.9. а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділ І Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділ І Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Розділ І Інструкції).

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №442308, результатах огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER Alcotest-7510», акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 442308, 14 лютого 2023 року о 00 год. 26 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «DRAGER 7510». Результати тестування - 0,43 проміле. Вказаними діями, ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9 а), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із наявного в матеріалах відеозапису вбачається, що у ході спілкування з ОСОБА_1 , поліцейським було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» на що водій погодився.

Зазначений відеозапис містить обставини правопорушення. На ньому чітко зафіксовано пропозицію щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», проходження ОСОБА_1 зазначеного огляду та оголошення поліцейським показників приладу драгер - 0,43 проміле. Проти правильності зазначених результатів, ОСОБА_1 свої заперечення не висловлював. На відеозаписі також зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , згідно яких, на запитання поліцейського куди ви їхали, ОСОБА_1 пояснив, що їхав спочатку до дівчини, а потім хотів їхати додому (00:50:01). Протягом усього часу спілкуванням працівників поліції з ОСОБА_1 , останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом. У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення», ОСОБА_1 жодних пояснень з цього приводу не зазначив.

У апеляційній скарзі та усних поясненнях наданих у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 вказав, що він знаходився у автомобілі припаркованому у подвір`ї будинку де мешкає його дівчина. Побачивши патрульний автомобіль, він вирішив перепаркувати транспортний засіб у якому знаходився, для зручності роботи поліцейських.

Згідно вимог ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з якого, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується ОСОБА_1 , ним було виконано функції для приведення транспортного засобу в рух та зрушення його з місця (перепаркування автомобіля).

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та матеріалах справи.

Відповідно до чеку Drager Alcotest 7510, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, цифровий показник результату огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 становить 0,43 проміле, в той час як допустимий показник, не повинен перевищувати 0,2 проміле.

Із наявного в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведено у зв`язку з виявленими у водія ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота; не чітка мова; не чітка хода. Результати огляду - 0,43 проміле. У графі: «З результатами згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис, що свідчить про його згоду з вказаними результатами.

Із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 висловлював свою незгоду із результатами тесту. Про свою незгоду із результатами, ОСОБА_1 не зазначив і в протоколі про адміністративне правопорушення, який містить підпис останнього.

Підстави вважати, що результати огляду ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння є недостовірними, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Та обставина, що перед проходженням огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , пив воду надану поліцейським, на що скаржник також посилається як на підставу для задоволення його апеляційної скарги, не свідчить про відсутність у діях скаржника складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_1 сам неодноразово просив у поліцейських воду, посилаючись на погане самопочуття. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», не заперечував, проте перед його проходженням, неодноразово просив у поліцейських надати йому воду.

За клопотанням ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції неодноразово звертався до Управління патрульної поліції у м. Києві з листом щодо забезпечення явки у судове засідання інспектора 1 роти 1 батальону 4 частини Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НП України старшого лейтенанта поліції Петращука В.Ю. для надання пояснень щодо обставин, які відбулися 14 лютого 2023 року. Однак, у судові засідання інспектор патрульної поліції Петращук В.Ю. не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду скаржника на стан алкогольного сп`яніння, останнім не надано та судом не встановлено.

Таким чином, винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: