Справа № 147/64/23
Провадження № 3/147/47/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого, ч.2 ст.173-2 КУпАП. В результаті реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду справі присвоєно єдиний унікальний номер 147/64/23 та номер провадження 3/147/47/23.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №441919 від 13.01.2023 10.01.2023 біля 13 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 вчинив психологічне домашнє насильство відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурними славами, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також 19 січня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В результаті реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду справі присвоєно єдиний унікальний номер 147/65/23, номер провадження 3/147/48/23.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №441920 від 13.01.2023 вбачається, що 13.01.2023 громадянин ОСОБА_1 , не повідомив своє місце проживання на період дії ОСОБА_3 припису АА №037369 від 13.01.2023, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173 -2 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, суд вважає, за необхідне об`єднати зазначені вище адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП та ч. 2 ст.173-2 КУпАП в одне провадження, присвоївши єдиний номер 147/64/23 та номер провадження 3/147/47/23.

У судове засідання 20.01.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з таких міркувань.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до вимог ст. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У силу ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї» психологічним насильством в сім`ї є насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин даної справи, може мати місце тоді, коли будь-які повторні, протягом року, діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого чи невиконання термінового заборонного припису.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї» члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не ведуть спільне господарство, не мають взаємних прав та обов`язків, а є колишніми співмешканцями, а відтак, вони не є членами сім`ї, а ОСОБА_2 не є суб`єктом домашнього насильства.

Крім того, суд дійшов переконання, що долучені до матеріалів справи докази, а саме заяви та письмові пояснення ОСОБА_2 від 10.01.2023, терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №037369 від 13.01.2023, і відповідно, рапорт про неповідомлення ОСОБА_1 свого місця перебування під час дії термінового заборонного припису, не можуть бути покладені судом в основу судового рішення про визнання особи винуватою з огляду на неконкретність висунутого особі обвинувачення та його недоведеність. Пояснення громадянина ОСОБА_4 взагалі не містить дати його складення, а відповідно неможна його вважати належним доказом щодо обставин, які мали місце 10.01.2023. Інших доказів матеріали справи не містять.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з приписамив ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положенням п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП варто закрити, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 277, 278, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про адміністративні правопорушення номер справи 147/64/23, номер провадження 3/147/47/23 та номер справи 147/65/23, номер провадження 3/147/48/23 відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в одне провадження і присвоїти номер справи 147/64/22, номер провадження 3/147/47/22.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. Г. Борейко