Номер провадження: 33/813/1778/23
Номер справи місцевого суду: 504/634/23
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О., захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бандиш Ганни Іванівни

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Бандиш Ганни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 серпня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2023 року, о 21:15 год., водій

ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Chery Elara», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в масиві Радужний, 4, в с. Лиманка, Одеського району, Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного освідчення за допомогою приладу «Драгер», та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бандиш Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 серпня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та фіксації події поліцейськими були допущені порушення, які вказують на недійсність результатів огляду та неналежність та недопустимість, недостатність доказів, які надані поліцейськими до суду, що вказує на недоведеність складу адміністративного правопорушення. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, що міститься у матеріалах цієї справи є недопустимим доказом, оскільки у змісті цього документу зазначено, що факт відмови від огляду на стан сп`яніння підтверджується технічними засобами ПВ 474621 та ПВР 473257, однак фактично у матеріалах справи наявні відеодокази з ПВР 474621 та ПРВ 471469. Зазначає, що під час перегляду відеозапису з ПВР 474621 встановлено, що він є небезперервним, фрагментарним, що на переконання захисниці свідчить про неналежність та недопустимість цього відеозапису, як доказу, а тому він не може бути використаний для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що у діях особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення наявні ознаки упередженості, оскільки до моменту проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та/або висловлення ним відмови від проходження, поліцейський вже почав складати протокол про адміністративне правопорушення. Окрім того, сам протокол поліцейським складено без участі ОСОБА_1 , останнього не ознайомлено зі змістом цього документа. Посилається також і на те, що поліцейські не визначили температуру повітря під час перевірки алкотестера «Драгер», не роз`яснили процедуру перевірки та не зафіксували за допомогою відеореєстратора кількість проміле визначеної у алкотестері після встановлення нового мундштука, що викликало у ОСОБА_1 недовіру до дій поліцейських під час перевірки його на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Звертає увагу і на ту обставину, що у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння та не зафіксовано за допомогою відеореєстратора відмову від отримання такого направлення, що на переконання захисниці дає підстави дійти висновку про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду відповідно до встановленого законом порядку. Також зазначає про те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисниця Бандиш Г.І. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисницею не оспорюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не заперечується та обставина, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння. Не ставить під сумнів захисниця і те, що

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру). Не оспорюється захисницею і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наведені вище приписи національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписах, наданих поліцейськими.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №089401 від 08 січня 2023 року, поліцейськими установлено, що: «08 січня 2023 року о

21.15 год. в Одеській області, с. Лиманка, Масив Радужний 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного освідування за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Вивчення змісту протоколу про адміністративне правопорушення дає підстави дійти висновку, що в ньому достатньо чітко і зрозуміло викладено суть інкримінованого правопорушення, що не викликає у апеляційного суду будь-яких зауважень в частині зрозумілості інформації, зафіксованої у документі.

Суд не приймає до уваги твердження захисниці про те, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки зміст інформації, зазначеної у протоколі не викликає будь-якого двозначного тлумачення чи не розуміння. Так, як у протоколі вказано, що: за наявності у водія перелічених ознак алкогольного сп`яніння, він відмовився від проходження огляду, як за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається зі змісту протоколу у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «З протоколом не згоден. Був тверезий», у графі «до протоколу додаються» зазначено: «ПРВ №473257; 474621; 471469».

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису убачається, що у ході спілкування поліцейських з водієм, у останнього правоохоронці виявили ознаки алкогольного сп`яніння, на запитання поліцейських, ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкоголь. Установивши зазначені обставини, поліцейський висловив на адресу водія вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру або ж у закладі охорони здоров`я, після чого правоохоронець у присутності ОСОБА_1 відкрив мундштук для проходження огляду, та перевірив спеціальний технічний засіб (алкотестер), який показав, що алкоголь відсутній.

Так, в дійсності, матеріали відеозапису, долучені до справи, не містять фіксації обставин, за яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, на чому наголошує захисниця, однак, як свідчить відеозапис, за наслідками складення протоколу про адміністративне правопорушення, оголошення його змісту ОСОБА_1 під відеозапис, у якому зазначено, що водій також відмовився від проходження огляду у медичному закладі, останній не висловлював заперечень на предмет того, що йому не пропонувалося пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, більше того, водій взагалі не висловлював будь-яких заперечень щодо змісту оголошеного протоколу.

Крім того, як убачається з письмових пояснень, занесених до змісту протоколу, ОСОБА_1 свою не згоду з протоколом, мотивував лише тим, що був тверезий.

З огляду на те, що поліцейськими було висловлено на адресу водія вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у тому числі у закладі охорони здоров`я, зважаючи на поведінку ОСОБА_1 , який не заперечував цю обставину при оголошенні змісту протоколу та занесенні до нього власних пояснень, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної захисниці про те, що поліцейськими було порушено процедуру направлення водія на огляд з метою встановлення ознак алкогольного сп`яніння, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Щодо посилань захисниці на недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання захисниці про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних об`ємів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи захисниці про те, що поліцейські після встановлення нового мундштука не перевірили кількість проміле у алкотестері, що викликало у ОСОБА_1 недовіру до дій поліцейських під час проведення огляду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі аргументи спростовуються матеріалами відеозапису, з якого серед іншого убачається, що спеціальний технічний засіб (алкотестер) після встановлення нового мундштука, обраного ОСОБА_1 , було перевірено, та за результатами перевірки прилад не виявив алкоголь. Окрім того, у ході всієї фіксації подій, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не повідомляв про недовіру поліцейським з будь-яких підстав.

Посилання захисниці про наявність у діях правоохоронців ознак упередженості, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки дій поліцейських, які б свідчили про очевидну необ`єктивність, за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, апеляційний судом не установлено. Та обставина, що поліцейський розпочав складати протокол про адміністративне правопорушення до початку проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, за умови, що у подальшому від проходження такого огляду водій відмовився, не свідчить про упередженість дій правоохоронця.

Посилання захисниці про те, що ОСОБА_1 не було ознайомлено зі змістом протоколу спростовується вказаним вище відеозаписом та змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Та обставина, що поліцейськими не було визначено температуру повітря, за умови, що водій відмовився від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру) на місці зупинки, не має правового (юридичного) значення.

Наявний у матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично не має доказового значення у цій справі, оскільки такий огляд водія не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від його проходження, а тому аргументи захисниці щодо недопустимості цього документа, як джерела доказу, апеляційний суд не приймає до уваги.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці Бандиш Ганни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко