Справа № 545/1367/23
Провадження № 3/545/852/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2023 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи: НОМЕР_1 , іншими даними суд не володіє,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 16.04.2023 року о 20 год. 40 хв. Полтавська область, Полтавський район, в с. Пальчиківка по вул. Макаренка,21, ОСОБА_1 керував т.з. AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням «Драгер» номер тесту №963, результат 0,35 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9а ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Згідно наданих пояснень представником ОСОБА_1 адвокатом Болтіком А.С., відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Діяння повинно містити усі ознаки складу правопорушення, за відсутності хоча б однієї вважається відсутнім склад у цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 коментованої статті, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Закон виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності складу правопорушення, при цьому якщо відсутній хоча б один з елементів складу правопорушення відсутній склад правопорушення в цілому.

Обов`язок доведення наявності в діях правопорушника складу правопорушення, передбаченого певною статтею КУпАП покладається на осіб, які відповідно до КУпАП уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, обов`язковою ознакою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є наявність всіх елементів складу відповідного адміністративного правопорушення.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є відео з нагрудного відеореєстратора. На вище зазаченому відео зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Тобто, відповідно до зазначеного відео ОСОБА_1 неможливо ідентифікувати як водія, адже функцій з керування він не виконував. Відповідно, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця. а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Саме по собі знаходження особи в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, який знаходиться у нерухомому стані чи побіля нього, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, адже саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Відповідальності за порушення ПДР підлягає виключно водій транспортного засобу (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року по справі № 204/8036/16-а). А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ініціатором складення протоколу надано до суду: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №347621 від 16.04.2023 року, відео фіксації з CAMPRO КД №5, чек Драгер, направлення КП ПО центр терапії залежностей ПОР, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Оцінюючи наведені докази, вважаю за необхідне зазначити, що жоден із них окремо, ні всі вони в своїй сукупності не підтверджують факту вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а, навпаки, спростовують існування як самої події правопорушення, так і наявності його ознак в діяннях останнього.

Відповідно до п.1 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейський зазначив наступні ознаки алкогольного сп`яніння: сильний запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя та очей.

Прошу взяти до уваги, що ознака «почервоніння обличчя» відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції належить до ознак наркотичного сп`яніння, в той час як щодо ОСОБА_1 був складений адміністративний матеріал, що стосується керування в стані алкогольного сп`яніння.

Така ознака як «почервоніння очей» Інструкцією взагалі не передбачена.

Як зафіксовано на відео з відеореєстратора, наявного в матеріалах справи, у ОСОБА_1 відсутні вищеперераховані ознаки: почервоніння обличчя та очей відсутнє. Запах алкоголю з ротової порожнини встановити неможливо.

Тобто, наявними в матеріалах справи доказами не встановлено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відео, наявному в матеріалах справи, жодним чином не відповідає результату 0,35% проміле, який зазначений в результатах огляду та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 2 статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідного до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Порядок огляду на стан сп`яніння встановлений статтею 266 КУпАП, відповідно до ч. 2 якої, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, нормативно-правовими актами визначений послідовний алгоритм дій фіксування вчинення адміністративного правопорушення, який є обов`язковим та має бути дотриманий.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Проте, як зафіксовано на відео, наявному в матеріалах справи, ОСОБА_1 з результатом його огляду на стан алкогольного сп`яніння 0, 35% не погодився. Напротивагу зазначеним вище положенням законодавства поліцейським не було запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення повторного огляду.

Так, після слів ОСОБА_1 про можливість проведення повторного огляду, поліцейський повідомив, що заповнить направлення і ОСОБА_1 може поїхати самостійно пройти огляд.

Тобто, поліцейський відмовився доставляти ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такі дії поліцейського суперечать Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому пока ранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

За змістом вимог ст. 62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

На підставі зазначеного та враховуючи те, що в силу принципу презумпції невинуватості згідно ст. 62 Конституції України, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши протокол та додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, пояснення захисника Болтіка А.С. вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 за наведених вище підстав.

За таких обставин, враховуючи, вищезазначене, вважаю за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130 ч. 1, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 283-284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.Г. Потетій