Справа № 149/3312/23
Провадження № 33/801/1059/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-19 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-19 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що протокол про адміністративне стягнення складено з порушенням КпАП України, оскільки у ньому не зазначено норму спеціального закону, яку він порушив, а матеріали справи не містять доказів щодо перебування боєприпасів на обліку у військовій частині.

На думку апелянта також порушено правила підсудності розгляду справ цієї категорії, оскільки місцем вчинення адміністративного правопорушення є с. Глинськ, яке до утворення (ліквідації) районів було розташоване на території Калинівської громади, а тому вважає, що Хмільницький міськрайонний суд не мав повноважень на розгляд цієї справи.

ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, пояснив, що

суд не врахував, що він є учасником бойових дій, інвалідом війни, а відтак безпідставно стягнув з нього судовий збір. Щодо суті порушення, то вважає його формальним, так як ніякої шкоди ним не було, і не могло бути заподіяно. Він випадково залишив вдома патрони до стрілецької зброї, яка закріплена ним як за військовослужбовцем.

Прокурор Конончук В.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову судді першої інстанції залишити без змін. Вказує на те, що під час складання протоколу ОСОБА_1 був поінформований як про суть вчиненого правопорушення, так і про відповідальність за нього, вину визнавав, розкаявся. Документів про статус учасника бойових дій на час складення протоколу в нього з собою не було, а тому прокурор визнає апеляційну скаргу в частині звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про винність останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КпАП України, за обставин викладених у протоколі є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення від 29.09.2023, складеного прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у оборонній сфері Південного регіону, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції про організацію обліку зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №359 від 26.09.2005 (далі Інструкція) зберігав боєприпаси за місцем свого проживання, а не в кімнаті для зберігання зброї військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_3 посадовою особою, яка склала протокол, кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-19 КпАП України.

Відповідно до 1, 2, 5 статті 4 Інструкції забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів є обов`язком командирів (керівників, начальників) структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин (далі - командир військової частини).

Командири військових частин завжди повинні мати точні дані про наявність і стан стрілецької зброї та боєприпасів. Вони зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.

Командири військових частин та відповідальні службові особи, які не вжили заходів щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, а також особи, що здійснили крадіжки або допустили втрати стрілецької зброї та боєприпасів, відповідають згідно із законодавством України.

Порядок здачі та видачі стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям установлює командир військової частини, в якій зберігається стрілецька зброя стаття 16 Інструкції.

Диспозиція частини 2 статті 172-19 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, що вчинені в умовах особливого періоду.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КпАП України.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про вчинення військового адміністративного правопорушення від 29.09.2023, постановою про закриття кримінального провадження, витягом з ЄРДР, висновком експерта № СЕ-19/102-23/12937-БЛ від 25 серпня 2023 року, протоколом обшуку, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення як письмові докази.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КпАП України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про порушення судом правил підсудності як таке, що є істотним і обов`язковою підставою для скасування постанови.

Так, відповідно до статті 276 КпАП України справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення, тобто, визначено загальне правило підсудності.

Як встановлено у справі місцем вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 є с. Глинськ, яке 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Калинівського району, увійшло до складу новоутвореного Хмільницького району, проте належить до Калинівської об`єднаної територіальної громади.

Отже як на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так і на момент розгляду справи село Глинськ знаходиться у Хмільницькому районі, куди й спрямовано протокол на розгляд. ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд справи здійснюватиме саме Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області, про що свідчить його письмова заява суду.

Разом з тим, село Глинськ дійсно належить до Калинівської територіальної громади, а відтак відповідно до пункту 3-1 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справу належало розглядати у відповідному місцевому суді, який продовжує здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року, тобто в Калинівському районному суді.

Разом з тим, ОСОБА_1 будучи поінформованим про те, який суд розглядатиме його справу, не заперечував проти цього й не клопотав про передачу справи на розгляд за місцем свого проживання, а навпаки просив розглядати справу в його відсутність, тобто скористався своїм правом на доступ до суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не навів будь-яких доводів щодо того, яким чином розгляд справи Хмільницьким міськрайонним, а не Калинівським районним судом Вінницької області вплинув на його право на доступ до суду.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення від 29.09.2023 не містить посилання норму спеціального закону яку порушив ОСОБА_1 , так як в протоколі вказано як на порушення обов`язків військовослужбовця, так і конкретних прави поводження зі зброєю та боєприпасами.

Твердження про відсутність в матеріалах справи доказів щодо перебування боєприпасів на обліку у військовій частині не виключають наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КпАП України, так як з його пояснень випливає, що він отримав зазначені боєприпаси саме за місцем служби.

Отже переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, судового збору, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Згідно з статтею 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на які накладено таке стягнення. Розмір і порядок оплати судового збору встановлюється законом.

Проте відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, звільняються від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

ОСОБА_1 вчинене військове адміністративне правопорушення під час виконання ним службових обов`язків, а тому він підлягає звільненню від сплати судового збору й постанову суду першої інстанції в цій частини слід змінити.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року змінити в частині стягнення судового збору.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати в дохід держави судового збору в сумі 536 грн. 80 коп.

В решті постанову Хмільницького міськрайонного суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник