СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4004/23
пр. № 3/759/2469/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Святошинського УП ГУНП у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 259000 від 01.03.2023 року ОСОБА_1 01.03.2023 року приблизно о 21:15 год. за адресою: АДРЕСА_2 , біля будинку, в ході сварки з дружиною, вдарив її по голові та по нозі, чим вчинив фізичне домашнє насильство, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав та пояснив, що його дружина постійно провокує конфлікти та скандали, створює нестерпні умови для спільного проживання, в зв`язку з чим він вже 2 місяці не проживає разом з нею, забрав свої речі з квартири, намагається обмежити своє спілкування з нею та має намір розлучитися. Його дружина неодноразово погрожувала притягнути його до адміністративної та потім кримінальної відповідальності. Він не здійснював відносто дружити насильства фізичного характеру, коли він забирав свої речі з комори в підвалі дружина вживала нецензурну лайку та особисті образи.

Адвокат ОСОБА_1 - Шмонденко Д.В. просив суд закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не підтверджений факт вчинення домашнього насильства який з обставин справи - був відсутній, а докази наявні у справі,а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення потерпілої та рапорт працівника поліції є неналежними і не достатніми для ствердження наявності складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не згоден з протоколом, оскільки екіпаж поліції, який прибув за викликом фактично не був свідком ситуації, не встановлював реальні обставини конфлікту і склав протокол лише зі слів потерпілої.

Крім того, ним виявлені недоліки в рапорті працівників поліції від 01.03.2023 року в ньому вказується, що домашнє насильство відбулось саме в квартирі, а не у дворі будинку, як зазначено в протоколі та поясненнях потерпілої та йде мова про адміністративний протокол серії ВАВ № 25901.03, який жодного відношення не має до цієї справи, він не може вважатися належним і допустимим доказом, що одночасно свідчить про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

22.03.2023 року до суду надійшли пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в яких вказує, що між нею та її чоловіком ОСОБА_1 01.03.2023 року виник конфлікт, в ході якого він наніс їй тілесні ушкодження у зв`язку з чим вона викликала поліцію, щоб локалізувати конфлікт. Патрульна поліція приїхала на виклик, заповнила протокол зі слів. На даний час конфлікт між ними вирішено, претензій до ОСОБА_1 не має, протокол не підтримує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи рапорт інспектора СПДН Святошинського УП ГУНП в м.Києві Фогош К. від 01.03.2023 року складений про домашне насилля у кв. АДРЕСА_3 , при цьому у протоколі серії ВАВ № 259000 від 01.03.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 01.03.2023 року приблизно о 21:15 год. вчинив фізичне домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_2 , біля будинку.

Крім того, в рапорті вказаний номер протоколу ВАВ 25901.03, що не має віношення до вказаного адміністративного правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів складу адміністративного правопорушення судом не встановлено.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд не може обґрунтовувати свої висновки припущеннями, а має виходити із дослідження належних і допустимих доказів, якими підтверджуються чи спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів.

Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлена відсутність події зазначеного адміністративного правопорушення.

Відтак, на підставі аналізу всього вищевказаного, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ст.247, ч.2 ст.251, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб