ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/32/23 Справа № 712/7943/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Черниченка Є.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 25 вересня 2022 року о 23.47 годині в м. Черкаси по вул. Пушкіна, 61 керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, у лікаря нарколога в «ЧОНД» за адресою: м. Черкаси, проспект Хіміків, 62, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вищевказану постанову, в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 , більш м`який вид стягнення, ніж передбачено ст. 130 КУпАП, відповідно до ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі були враховані всі обставини справи та особу правопорушника, який свою вину визнає повністю, щиро розкаюється. Вказує, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, погіршить його майнове становище, оскільки позбавить можливість отримувати заробіток, що пов`язаний з наявністю такого права. Зазначає, що той за місцем проживання характеризується позитивно, здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на практику ЄСПЛ щодо дотримання справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини при накладенні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Також апелянт, стверджуючи про суворість призначеного стягнення, спирається на ч. 2 ст. 61 Конституції.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

При апеляційному перегляді враховується, що апелянт не оскаржує постанову судді в частині опису обставин, установлених під час розгляду справи та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, через що судове рішення переглядається в частині накладення додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя, за результатами розгляду справи, застосовував до правопорушника ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.
У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
У цій справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії права та не накладати додаткове стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.
За таких обставин постанова судді є законною, скасуванню чи зміні не підлягає.
Керуючись ст.ст. 33, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Черниченка Є.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук