ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1577/22Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 33/817/81/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 січня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно постанови, суд першої інстанції визнав доведеним, що 29 грудня 2021 року о 23 год 10 хв в м. Бучач по вул. Галицька, 19А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ауді А3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Пасічник А.З. просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 січня 2023 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння та не проявляв жодних ознак наркотичного сп`яніння;

суд першої інстанції взяв на себе функцію обвинувачення, так як керувався в основному припущеннями щодо імовірності тієї чи іншої події;

розширені зіниці очей, не є ознакою наркотичного сп`яніння;

зазначення працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення інших ознак наркотичного сп`яніння є фальсифікацією матеріалів справи;

працівниками поліції було порушено вимоги п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06 листопада 2015 року №1376, так як протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення часу керування автомобілем зі сторони ОСОБА_1 ;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом;

в протоколі про адміністративне правопорушення були внесенні відомості, які не відповідають дійсності.

Заслухавши доводи захисника, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ААБ № 037526 від 29 грудня 2022 року; рапорті поліцейського СРПП відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Дохвата Т.І. від 29 грудня 2022 року; даних відеозапису події, долученого до матеріалів справи; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 428886 від 29 грудня 2022 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, в даному випадку вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Безпідставними є доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не проявляв жодних ознак наркотичного сп`яніння, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №037526 від 29 грудня 2022 року, згідно якого, 29 грудня 2022 року о 23 год 10 хв в м. Бучач по вул.Галицька, 19А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ауді А3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України; відеозаписом наявним у матеріалах справи згідно якого, під час спілкування з поліцейськими у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема розширені зіниці очей, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а також зафіксовано факт відмови водія від такого огляду.

Твердження апелянта про те, що через відсутність під час судового розгляду прокурора суд першої інстанції взяв на себе обов`язок обвинувачення є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів в справах, мають серед іншого право брати участь у розгляді справи, а ч. 2 цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах за ст. 172-4, 172-9 і 172-9-2 КУпАП).

Тобто законодавством передбачено випадки обов`язкової участі прокурора у розгляді судом справ про адміністративне правопорушення та випадки, коли участь прокурора є факультативною. Згідно ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, обов`язкова участь прокурора при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не передбачена законом.

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу та виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції взяв на себе обов`язок обвинувачення є надуманими.

Щодо доводів захисника про те, що працівниками поліції було порушено вимоги п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06 листопада 2015 року №1376, так як протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення часу керування автомобілем зі сторони ОСОБА_1 , то вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання його дій такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що озвучені ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції (розширені зіниці очей) не відповідають точному змісту ознак такого сп`яніння згідно переліку, вказаному в Інструкції № 1452/735, оскільки така невідповідність в даному випадку не є істотною, а тому доводи захисника не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про фальсифікацію матеріалів справи, оскільки відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі доказів видно, що працівник поліції вказав у протоколі про адміністративне правопорушення виявлені ним у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, які стали підставою для вимоги пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя