Справа № 136/1715/23
Провадження № 33/801/900/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю представника ОСОБА_1 адвоката Вдовиченка В.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вдовиченка Валерія Івановича на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2023 року о 17:56 год, знаходячись по вул. Маяковського, смт Турбів Вінницький р-н Вінницька обл. ОСОБА_1 керуючи мопедом МТ11.0Q б/н на вимогу працівника поліції зупинити транспортний засіб, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів не зупинився, а надалі був затриманий шляхом переслідування патрульним екіпажем, чим порушив вимоги п. 2.4, п. 8.9б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, 25 серпня 2023 року о 17:56 год, по вул. Маяковського, смт Турбів Вінницький р-н Вінницька обл. ОСОБА_1 керував мопедом МТ11.0Q б/н в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, результат 1,41 %о, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2023 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Вдовиченко В.І. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню в апеляційному порядку із частковою зміною призначеної міри адміністративного покарання в зв`язку з допущенням судом першої інстанції грубих порушень норм процесуального права, що потягло за собою невірне застосування норм матеріального права.

Просив постанову суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік скасувати, в зв`язку з грубим порушенням судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП. Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши адвоката Вдовиченка В.І., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, яка керує транспортним засобом.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 8.9 «б» Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та за невиконання водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130, ч.1 122-2 КУпАП за обставин, установлених у постанові суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до протоколу серії ААБ №312268 від 25 серпня 2023 року, 25 серпня 2023 року о 17:56 год, знаходячись по вул. Маяковського, смт Турбів Вінницький р-н Вінницька обл. ОСОБА_1 керуючи мопедом МТ11.0Q б/н на вимогу працівника поліції зупинити транспортний засіб, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів не зупинився, а надалі був затриманий шляхом переслідування патрульним екіпажем, чим порушив вимоги п. 2.4, п. 8.9б ПДР.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема з відеозапису вбачається, як працівники поліції здійснювали переслідування водія мопеда МТ11.0Q б/н, який на вимогу працівника поліції зупинити транспортний засіб, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів не зупинився, а надалі був затриманий шляхом переслідування патрульним екіпажем.

Правилами дорожнього руху не передбачено право водія не зупинятися на вимогу поліцейського та/чи не пред`являти документів, які дозволяють керувати транспортним засобом. У випадку незгоди із підставами зупинення водій має право оскаржити такі дії поліцейського.

Згідно диспозиції ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до протоколу серії ААБ №312269 від 25 серпня 2023 року о 17:56 год, по вул. Маяковського, смт Турбів Вінницький р-н Вінницька обл. ОСОБА_1 керував мопедом МТ11.0Q б/н в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, результат 1,41 %о, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначене підтверджується і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №312269 від 25 серпня 2023 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- результатом тесту 1,41 ‰.

Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Наявні відеоматеріали дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме керуввання транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту показав 1,41 ‰.

При цьому, результат огляду ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідно до п.7 Розділу 2 Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №312269 від 25 серпня 2023 рокувбачається, що ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в графі пояснення зазначив: «випив пива, після чого керував мопедом».

Таким чином, наявні відеоматеріали дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме керування останнім транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 фактично не погоджується із видом застосованого до нього адміністративного стягнення, а саме просить змінити постанову суду першої інстанції та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Свою позицію обґрунтовує тим, що оскільки він не отримував посвідчення водія, відтак його неможливо позбавити такого права.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апеляційної скарги є безпідставними виходячи з наступного.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що підстави для зміни постанови суду першої інстанції відсутні, оскільки стягнення судом на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №312269 від 25 серпня 2023 рокувідносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП вбачається, що йому було роз`яснено, що протокол подається на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області, розгляд справи призначено на 08 вересня 2023 року на 09:00 год, протокол ОСОБА_1 підписаний.

Справа надійшла в провадження суду 05 вересня 2023 року, розглянута судом 08 вересня 2023 року.

Відомості про направлення ОСОБА_1 судової повістки на 08 вересня 2023 року матеріали справи не містять.

В той же час працівники патрульної поліції не є уповноваженим суб`єктом для повідомлення особи про дату розгляду протоколу.

Тому слушним є твердження заявника про відсутність відомостей про його належне повідомлення про дату та час розгляду справи.

Проте, не знайшло свого підтвердження твердження апелянта, що наведене призвело до порушення його прав, наслідком чого стало ухвалення незаконного судового рішення.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 забезпечено право на участь у судовому розгляді задля усунення можливих порушень, чого по справі не встановлено, натомість доведеність вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідає критерію «поза розумним сумнівом».

Крім того, статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому винесення постанови за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у даному випадку, не може бути підставою для її скасування.

Апеляційним судом шляхом проведення апеляційного розгляду з належним повідомленням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи та наданням можливості його безпосередньої участі у судовому перегляді постанови, було відновлено права останнього, перевірені всі вказані в апеляційній скарзі доводи, проте не встановлено підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Отже розгляд судом справи за відсутності правопорушника не вплинув на висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ч.1ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника адвоката Вдовиченка В.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.122, ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вдовиченка Валерія Івановича залишити без задоволення.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2023 року притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун