Справа № 303/983/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01.02.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Біловар Б. Ю.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачіського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 28.01.2021, о 20 год 13 хв, у м. Мукачеві, по вул. 26 жовтня, біля буд. 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, дуже розширені зіниці ока, що не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Біловар Б. Ю., просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини, зокрема ОСОБА_1 не брав участі під час розгляду справи у місцевому суді, оскільки його не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, при цьому копію оскаржуваної постанови йому не відправлено, а саме тому строк на апеляційне оскарження він пропустив. Разом з тим, вважає постанову незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що поліцейськими порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, у зв`язку з чим протокол вважається недопустимим доказом у справі. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено який порядок проходження огляду було запропоновано водію, відсутні відомості про те, що йому пропонували пройти освідування за допомогою спеціальних технічних засобів, також немає даних, що водій відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Окрім цього, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на освідування, що свідчить про порушення процедури огляду та спростовує факт вимоги працівників поліції пройти освідування у медичному закладі. Апелянт звертає увагу на те, що поліцейськими не були роз`яснені права ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є підставою вважати вказаний процесуальний документ неналежним доказом у справі. На підставі наведеного, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Біловара Б. Ю., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Біловаром Б. Ю. апеляційна скарга. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи відкладався, зокрема: 08.06.2022 (а. с. 36), та 17.11.2022 (а. с. 39), - за клопотанням адвоката Біловара Б. Ю., при цьому доказів про поважність причин своєї неявки та ОСОБА_1 , адвокатом Біловаром Б. Ю. надано не було, на розгляд апеляційної скарги адвокат Біловар Б. Ю. жодного разу не з`явився.
Апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити, враховуючи такі обставини.
Матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, який був оформлений у присутності ОСОБА_1 підтверджується, що він був обізнаний з тим, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо нього. Те, що справа призначена до розгляду на 16.02.2021 ОСОБА_1 було відомо, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 05.02.2021. Однак, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що до місцевого суду ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Копію оскаржуваної постанови місцевий суд надіслав на адресу ОСОБА_1 , яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 , у встановлений законом триденний строк, однак відомостей про отримання ОСОБА_1 поштового відправлення, у матеріалах справи немає. Тому, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №267606, 28.01.2021, о 20 год 13 хв, у м. Мукачеві, по вул. 26 жовтня, поруч з буд. 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, дуже розширені зіниці ока, що не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 означився, копію його отримав, що підтверджується його підписами.
Відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтвердили свідки події, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у своїх поясненнях засвідчили цей факт.
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення ним на зберіганні транспортного засобу марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Мукачево, по вул. 26 жовтня, поруч з буд. 4.
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 №746417 від 28.01.2021, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.
Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідних категорій серії НОМЕР_2 від 05.04.2019.
На відеозаписі у хронологічному порядку зафіксовано подію за участі ОСОБА_1 : від моменту зупинки автомобіля і до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт відмови ОСОБА_1 пройти освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я чітко зафіксований на бодікамеру працівника поліції. Зі змісту наявного у справі відеозапису, який досліджений судом апеляційної інстанції убачається, що після того, як водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, останні виявили у нього ознаки, які давали підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, відтак поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та роз`яснили йому наслідки відмови від проходження такого огляду у виді притягнення до адміністративної відповідальності.
Докази, наявні у матеріалах справи, які, у розумінні ст. 251КУпАП, є належними, допустимими та достатніми, безумовно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 при наявності у нього очевидних ознак наркотичного сп`яніння відмовився від проходження освідування у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в них були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вони зацікавлені у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, до апеляційної скарги ОСОБА_1 не приєднав жодного доказу, який може свідчити про те, що він оскаржував дії поліцейських, що дає підстави для висновку про те, що апелянт погодився із законністю дій працівників поліції. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків, діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з порушеннями ст.266 КУпАП, оскільки у процесуальному документі не вказано, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу, такі апеляційний суд визнає необґрунтованими та відхиляє їх. При цьому, звертає увагу на те, що докази, які наявні у матеріалах справи є належними, а протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Більш того, такі доводи не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки не є такими, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, у разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі виявлення працівниками поліції у водія ознак наркотичного сп`яніння, огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що працівники поліції діяли у відповідності до встановлених законом вимог, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя), направили його на освідування до закладу охорони здоров`я. При цьому, апеляційний суд не вбачає у діях поліцейських жодних порушень приписів ст. 266 КУпАП.
При оцінці доводів апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано який саме огляд водій повинен був пройти на вимогу поліцейського, а неправильне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, апеляційний суд визнає доводи в цій частині необґрунтованими і такими, що спростовуються належними та переконливими доказами.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №267606, складений відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає жодних підстав для визнання процесуального документу неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі чітко вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя). Від проходження освідування у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому твердження адвоката Біловара Б. Ю. про начебто незрозуміле формулювання адміністративного правопорушення є такими, що спростовуються належними та достатніми доказами у справі.
Апеляційним судом визнаються необґрунтованими твердження апелянта про те, що відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння свідчить про те, що поліцейський не направляв водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим вважає, що відсутність вказаного направлення не є доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Отже, у контексті цього, апеляційний суд враховує той факт, що направлення для проходження відповідного огляду надається у разі згоди водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження освідування.
Не бере до уваги апеляційний суд доводи про те, що поліцейські не роз`яснили йому права і обов`язки. Твердження у цій частині спростовуються змістом протоколу, в якому чітко зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справа розглядатиметься в Мукачівському міськрайонному суді. Вказані обставини підтверджуються дослідженим апеляційним судом відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейські роз`яснили водію ОСОБА_1 його права та наслідки відмови від проходження освідування, і те, що ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, підписав процесуальний документ, не висловлюючи жодних зауважень чи заперечень.
Відхиляючи ці твердження, апеляційний суд також бере до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції було упереджене ставлення. При цьому, жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду) ОСОБА_1 не надав. Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції він не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо втрати чинності Законом, відповідно до якого особа, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння після 03.07.2020 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП апеляційний суд бере до уваги такі нормативно-правові акти.
Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.
3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року. Під час прийняття Закону № 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом № 2617-VIII, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.
17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX). У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».
1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України». Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Враховуючи вищезазначене та відповідно до положень ч. 5 ст. 94 Конституції України апеляційний суд вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.
Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст. 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.
Тому апеляційний суд вважає, що з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто у редакції до 01 липня 2020.
Апеляційний суд визнає, що підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не має, оскільки відповідно до вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки місцевого суду і слугували би підставами для зміни або скасування судового рішення.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що можуть бути підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі підстав, допущено не було.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Біловар Б. Ю., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Біловар Б. Ю. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Біловар Б. Ю. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН