ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/103/23 Справа № 712/7450/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Кончина О. І. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 13 вересня 2022 року о 23.18 год. в м. Черкаси по вул. Сумгаїтська, 24/1, керував автомобілем Fiat Ducato д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» ARНF-0064 зі застосуванням безперервної відеофіксації бодікамерою 475370, тест № 985, результат 1.21‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, яка подана 06 січня 2022 року, ОСОБА_1 просить, скасувати постанову судді, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що у зв`язку з його неналежним повідомленням, він не був присутнім у судовому засіданні та копія постанови йому не надсилалась.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на проходження ним військової служби та приймання ним безпосередню участь у бойових діях, забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецької області.

Вважає, що постанова судді винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує на порушення ст.268 КУпАП, оскільки справа розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стверджує, що суд не здійснив належного дослідження доказів, оскільки на відеозаписі з нагрудного відео реєстратора працівника поліції чітко видно, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляє працівникам поліції, що 14 вересня 2022 р. о 04 год. 00 хв. він їде в Донецьку область на нульовий рубіж (на передок), де буде боронити Україну від російської агресії.

Прийнявши рішення про позбавлення службовця ЗСУ права на керування транспортними засобами, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості належним чином виконувати свої військові обов`язки та накази командування.

Як на підставу для скасування постанови та закриття провадження у справі, зазначає про відсутність даних про порушення водієм автомобіля Fiat Ducato д.н.з. НОМЕР_1 ПДР України, цебто у працівників поліції не було жодних законних підстав для зупинки даного автомобіля. Також працівники поліції не назвали причину зупинки автомобіля Fiat Ducato д.н.з. НОМЕР_1 , на питання ОСОБА_1 щодо порушення ним ПДР України, не дали жодної відповіді, лише вимагали в нього щоб той пред`явив документи.

Отже, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

З цього приводу посилається на правовому позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не надавав своєї згоди на проходження тесту щодо встановлення стану сп`яніння. Після проходження тесту працівники поліції не з`ясували у ОСОБА_1 чи погоджується він з показами приладу, та що він має право пройти ще одне освідування в медичному закладі. Також працівники поліції в загальному пояснили ОСОБА_1 його права передбачені Конституцією України та КУпАП вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушили Конституційні права ОСОБА_1 .

Стверджує про порушення працівниками патрульної поліції п. 2 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), оскільки огляд водія було проведено невідомою особою, котра не представилась. Цією особою не є старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , котрий вказаний у роздруківці чеку приладу Драгер. Наводить доводи щодо наявності підозр, що дана особа не мала права на проведення процедури щодо встановлення стану сп`яніння, через те що ідентифікувати дану особу не має можливості.

Засвідчує, що він перебував в тверезому стані, виконував всі вказівки працівників патрульної поліції, поводив себе відповідно до обстановки, та не мав жодних явних ознак алкогольного сп`яніння, які сержантом поліції Битяк О.Р. були зазначені в акті огляду на стан сп`яніння .

Окрім того в обґрунтування апеляційних вимог спирається на практику Європейський суд з прав людини у справах «Тейшейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня1998 року, «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року тощо, зокрема й щодо стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши захисника Зачепу Л.О., яка підтримала апеляційні вимоги та надала пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 048632 від 13 вересня 2022 року, в якому приведена суть адміністративного правопорушення.

Цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема він містить відмітку про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, положень ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколах обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції тестом № 985 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається результат огляду позитивний 1,21‰.

В матеріалах справи відсутні дані про проведення вказаного огляд неналежною особою.

З відеозаписів з бодікамери поліцейського вбачається, що він проведений поліцейським. При цьому у цій справі не існує даних, що цей поліцейський не має спеціальних звань.

Слід зауважити, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ОСОБА_1 будь-яких скарг, зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу та самої процедури огляду (підстав) на проходження освідування на стан сп`яніння не пред`являв. З заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу, до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта, що він не надавав своєї згоди на проходження тесту щодо встановлення стану сп`яніння, а також про перебування його в тверезому стані спростовується матеріалами справи та є надуманими.

Приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП, а також п. 1 розділу І Інструкції передбачена можливість водія не погоджуватися з результатами огляду, проведеного поліцейським, та у такому випадку той зобов`язаний забезпечити доставку цієї особи до найближчого закладу охорони здоров`я.

Утім в цій справі не має відомостей, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Разом з тим, поліцейським перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, що не включає в себе розяснення правових наслідків незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Посилання апелянта на проходження ним військової служби та приймання ним безпосередньої участі у бойових діях, забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецької області, не змінює обставин цієї справи та не спростовує встановлених суддею районного суду події керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

Всупереч доводам апелянта, не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи.

Слід відзначити, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі приводить нерелевантну практику Верховного Суду, зокрема, постанову Верховного Суду від 15 березня 2019 року (справа №686/11314/17), оскільки в ній йде мова про розгляду справи посадовою особи уповноваженого підрозділу Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів

На відміну від вимоги про пред`явлення документів, серед інших реєстраційного документу на транспортний засіб, вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.

Отже правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, з посиланням на вимоги ч. 1 ст. 126 КУпАП, стосується іншої правої ситуації.

Всупереч позиції апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею районного суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд погоджується з вказаною оцінкою наведених доказів.

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду за участі захисника Зачепи Л.О., було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, проте не встановлено підстав для закриття справи.

Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 , не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук