ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4728/23

провадження № 3/0285/3386/23

14 серпня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 , 24.07.2023 близько 21:30 год. по місцю свого проживання, в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_3 , ображаючи її словами грубої нецензурної лайки, намагався вчинити бійку, чим спричинив шкоду її психічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_4 не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному ст.277-2 КУпАП. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу. ОСОБА_4 належної зацікавленості у розгляді справи не виявив, готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, не продемонстрував, а відтак, при встановлених обставинах, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян.

Стаття173-2 КУпАП та Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначають домашнє насильство, як умисне діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, що вчиняються в сім`ї, між родичами, колишнім чи теперішнім подружжям, особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №131976 від 24.07.2023;

рапортом оперативного чергового поліції від 24.07.2023 про отримання зі служби 102 повідомлення від ОСОБА_3 (постраждалої) про вчинення її співмешканцем ОСОБА_5 домашнього насильства відносно неї;

протоколом прийняття заяви про подію від потерпілої ОСОБА_6 та її письмовими поясненнями від 24,07.2023 про домашнє насильство, вчинене її співмешканцем ОСОБА_5 .

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки вони отримані у передбачений законом спосіб, уповноваженими особами, є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу. Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Оцінюючи надані докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 вчинив діяння, що підпадають під ознаки домашнього насильства, та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП. За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Внаслідок дій з боку ОСОБА_4 його співмешканка зазнає погіршення якості життя, психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що могло викликати у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення; важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок.

Також враховую дані про особу ОСОБА_4 , який безпричинно, умисно, не маючи підґрунтя, вчиняє домашнє насильство відносно своєї співмешканки, діє з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, грубо ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу до переконання, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні йому покарання у виді штрафу, розмір якого визначена в межах санкції статті, яка йому інкримінується. Саме таке покарання є необхідним і достатнім, сприятиме можливій зміні насильницької поведінки винної особи, формування в нього нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своєю співмешканкою, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 33-35, 38, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 гривні.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин