Справа № 171/582/23
Провадження № 3/211/1618/23
П О С Т А Н О В А
іменем України
19 квітня 2023 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділення поліції № 8 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
-за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-
відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 722616 від 13.02.2023, 09 лютого 2023 року близько 20 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 , за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив дії фізичного характеру відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 , чим скоїв домашнє насильство, повторно протягом року.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, згідно пояснень зазначених в протоколі та письмових пояснень, з протоколом згоден, вину визнає, просить розглянути справу за його відсутності.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті відповідно до положень ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Тобто обов`язковою кваліфікуючою ознакою є повторність протягом року.
Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, постановою суду його визнано винним та накладено адміністративне стягнення.
Отже, при дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом не встановлено, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У Кодексі України про адміністративні правопорушення, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.
Так, закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства.
Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.
Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03.07.2019 року (справа №288/1158/16-к, провадження №13-28кс19), Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 19.10.2021 (справа №552/2540/20, провадження №51-3807км21), Київського апеляційного суду у постанові від 07.11.2022 (справа № 758/7843/22, провадження № 33/824/3259/2022).
Таким чином, суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, та вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_1 на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 722616 від 13.02.2023, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, письмовими поясненнями, довідкою.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З врахуванням обставин вчинення адміністративного правопорушення, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.
На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 536,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 283, 284 КУпАП-
визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Д. М. Ніколенко