Справа №: 486/1451/22 Провадження № 3/486/150/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Салагорі С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2022 року в 15:10 год. гр. ОСОБА_1 знаходився в першому під`їзді на дев`ятому поверсі буд. АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї колишньої співмешканки гр. ОСОБА_2 домашнє насильство в сім`ї, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, голосно стукав в двері, на зауваження не реагував, в наслідок чого могла б бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.05.2022 року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддавався адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту стоком на 10 діб.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, вчинення дій особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, викликався до суду судовою повісткою, надісланою йому рекомендованим листом з повідомленням, а також до якого застосовувався привід, що підтверджується постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.02.2023 року. Останньому достеменно було відомо, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього розглядатиметься в Южноукраїнському міському суді, про що є відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, однак надіслала телефонограму, у якій просила розглядати справу без її участі у зв`язку з викликом її на роботу.

З метою дотримання строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначених ст. 277 КУпАП, враховуючи, що судом були вчинені дії щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання, суд вважає за доцільне розглянути вказану справу у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, за наявними письмовими матеріалами справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" № 3236/03 від 03.04.2008 року). Тобто, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст. 1 даного Закону, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується також письмовими матеріалами справи, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 168191 від 06.12.2022 року, який, згідно положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доказом у справі про адміністративне правопорушення, рапортом поліцейського, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 06.12.2022 року (а.с. 1, 2, 3).

При накладенні стягнення, згідно положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який не працює, не вперше притягається до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, суд вважає доцільним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк визначений санкцією ч.2 ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таке рішення суду зумовлено тим, що ОСОБА_1 після притягнення його до адміністративної відповідальності 04.05.2022 року у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб, не став на шлях виправлення, а продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , яка була заявницею в органи поліції щодо протиправних дій її співмешканця ОСОБА_1 та належних висновків ніяких не зробив (а.с. 4-5).

Суд переконливо прийшов до висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, розуміючи те, що адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень.

Разом з цим суд вважає, що вищезазначене адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 системно, якраз і є тим винятковим випадком коли інші адміністративні стягнення не діють на зниження ОСОБА_1 його психоактивної реакції стосовно вчинення адміністративних правопорушень.

На думку суду таке адміністративне стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір розміром 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Виконання постанови покласти на начальника відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області (м. Южноукраїнськ Миколаївської області, вул. Спортивна, 3).

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін