Дата документу Справа № 333/163/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/163/22 Головуючий в 1 інст. Михайлова А.В.
Провадження №33/807/60/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Рогозіна О.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рогозіна О.В на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2022р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, 29.12.2022 року о 00 годині 11 хвилин, в м. Запоріжжі, по вул. Олімпійській, біля будинку 16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Рогозін О.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з постановою суду не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, апелянт зазначає, що в матеріалах справи та на відеозапису, який долучений до матеріалів справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а з відеозапису убачається, що транспортний засіб припаркований, не здійснює рух. Звертає увагу, що ні протокол про адміністративне правопорушення ні рапорт полцейського не є доказом у справі. Вказує, що оскільки відеодоказів керування ОСОБА_1 не має, тому і відсутні підстави для проходження огляду, при цьому на відеозаписі ознаків перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не вбачається. Крім того, права ОСОБА_1 не було роз`яснено.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Рогозіна О.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вказані положення закону, з огляду на вимоги ст.280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено: факт керування нею транспортним засобом, а також факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння.

Натомість суд першої інстанції не перевірив належним чином доведеність вказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги щодо вимушеного переміщення транспортного засобу перевірені апеляційним судом і встановлено наступне.

Так, за протоколом про адміністративне правопорушення, 29.12.2022 року о 00 годині 11 хвилин, в м. Запоріжжі, по вул. Олімпійській, біля будинку 16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що в той день він був на підпитку через зустріч із друзями, автомобіль був припаркований біля будинку та через свій стан він не мав наміру особисто на ньому переміщатися. Він та його знайома сіли на заднє сидіння автомобіля і спілкувалися, чекаючи іншу особу. При цьому, автомобіль він припаркував ще у тверезому стані перед зустрічю. Далі до них підійшли працівники поліції і сказали, що він заважає їм проїхати, попросили, що б він від`їхав, на таку пропозицію він відмовлявся, зазначаючи що не створює перешкод, а також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Проте, поліцейські, з якими він довго спілкувався бачили його стан, але наполягали, він від`їхав близько 10 метрів і, після зупинки автівки, тіж самі працівники патрульної поліції знову підішли до нього і сказали, що він керував в стані алкогольного сп`яніння і склали протокол. Вважає такі дії працівників поліції провокацією.

З метою перевірки доводів апелянта було допитано свідка ОСОБА_2 .

Так, допитана в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_2 пояснила, що вказаного вечора вона з ОСОБА_1 дійсно перебували на задньому сидінні в припаркованому автомобілі в стані алкогольного сп`яніння після зустрічі із знайомими, розмовляли, чекаючи іншого чоловіка. Підійшли працівники поліції і попросили ОСОБА_1 переїхати, на що він заперечував. При цьому свідок вказала, що ОСОБА_1 залишив салон автівки і тривалий час спілкувався із працівниками поліції. Згодом вона до них приєдналася і вони у двох із ОСОБА_1 заперечувала працівникам, що автівка заважає проїхати працівникам патрульної поліції. Однак через наполегливі вимоги працівників поліції ОСОБА_1 виконав вимогу поліцейських і переставив автівку, але вони знову до нього підішли та знову вона із Полоником сперечалися із працівниками поліції, вказуючи, що автівка була переміщена на їх вимогу.

На відеозаписі, наданому до протоколу зафіксовано, автомобіль на аварійці від`їжджає, поліцейський повідомляє, що транспортний засіб заблокував проїзд по дворовій території, водій повідомляє про те, що від`їхав на вимогу працівників поліції, водій показує поліцейському, де раніше стояв його автомобіль, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доводять свою позицію працівникам поліції. Зміст зафіксованої розмови ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 із працівниками патрульної поліції підтверджує як пояснення ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_2 .

З цього приводу зауважую, що наданий до протоколу відеоматеріал є вибірковим. Попре відсутність запису початку спілкування працівників патрульної поліції із ОСОБА_1 , зміст зафіксованої розмови, що наданий суду на технічному носії, схиляє до висновку про небезпідставність пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно того, що автомобіль ОСОБА_1 переставляв саме на вимогупрацівників патрульної поліції.

Отже, з урахуванням здобутих та досліджених під час апеляційного розгляду доказів суд встановив, що докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , зібрані за рахунок впливу на нього працівниками поліції.

Так, ОСОБА_1 відповідно до відеозапису мав такі ознаки алкогольного сп`яніння, що підлягали очевидному виявленню та не могли бути залишені поліцейським поза увагою. Однак, попри усвідомлення стану ОСОБА_1 працівники патрульної поліції наполягли на тому, щоб ОСОБА_1 перемістив транспортний засіб аби звільнити місце для проїзду, що відповідно до практики ЄСПЛ констатується як вплив на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, а вданому випадку адміністративного правопорушення, який в іншому випадку не було би скоєно.

Таким чином, з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд справи, в розумінні пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції є недопустимими та, відповідно, судом до уваги не приймаються.

Що стосується рапорту працівника, то вказаний документ в силу положень ст.251 КУпАП не може бути доказом по даній справі, відповідно до позиції ВС/КАС, зокрема, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Твердження про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права безпідставні, так як відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що за вже встановлених порушень, суттєво не впливає на висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, наведені вище факти у відповідності до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим є підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Рогозіна О.В. і скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Рогозіна О.В. задовольнити.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2022р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПскасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник