П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного судуБалацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення, - ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення, - Харчука О.П.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2022 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду визнано доведеним те, що 02.10.2022 о 01 год. 30 хв. в по вул. Б. Хмельницького, 77 в с. Хотів, Київської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "ToyotaPrado" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Харчук О.П. в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 14.11.2022 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що з пояснень ОСОБА_1 , які підтверджуються наявним в матеріалах справи відеозаписом вбачається, що в ході спілкування із працівниками поліції останні спровокували його- ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, шляхом введення його в оману, а саме повідомлення йому того, що огляд в закладі охорони здоров`я в який його направляють включає в себе лише продування спеціального технічного приладу "Драгер", а також повідомлення йому про те, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння та пройти його самостійно в любому закладі охорони здоров`я, більш того, з пояснень, ОСОБА_1 , вбачається, що йому ніхто не вручав копії направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не ознайомлював з його змістом.

Також, з пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що працівники патрульної поліції склавши відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не роз`яснили йому його права передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема права на захист.

Зауважує захисник, що судом першої інстанції було поверхнево розглянуто дану справу, не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, через що постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Так, в ході розгляду справи в суді першої інстанцій сторона захисту звертала увагу суду на те, що з пояснень ОСОБА_1 які підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом вбачається, що в ході спілкування із працівниками поліції останні спровокували його- ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, шляхом введення його в оману, а саме повідомлення йому того, що огляд в закладі охорони здоров`я в який його направляють включає в себе лише продування спеціального технічного приладу "Драгер", а також повідомлення йому про те, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння та пройти його самостійно в любому закладі охорони здоров`я.

Також, сторона захисту наголошувала на тому, що згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Таким чином, сторона захисту наголошувала на тому, що з системного аналізу вимог ст. 266 КУпАП, Порядку 1103 та Інструкції 1452/735, вбачається, що огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться виключно в присутності поліцейського, що виключає можливість самостійного звернення особою в якої поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та використання в подальшому результатів таких оглядів в якості належних та допустимих доказів невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, під час розгляду справи в суді першої інстанції, сторона захисту наголошувала на тому, що відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Сторона захисту вказує на те, що та обставина, що працівники поліції інформують ОСОБА_1 , що огляд в закладі охорони здоров`я в який його направляють включає в себе лише продування спеціального технічного приладу «Драгер», а також повідомлення йому про те, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння та пройти його самостійно в любому закладі охорони здоров`я, достеменно усвідомлюючи про наслідки такої відмови, свідчить про провокацію з боку працівників поліції, оскільки особа сприймає такий варіант дій як законну альтернативу та не усвідомлює протиправність таких дій.

Таким чином, вищевикладені обставини, свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян, з метою їх подальшого викриття, порушення ЗУ "Про національну поліцію" та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також недопустимість доказів, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 .

Сторона захисту наголошує на тому, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, при цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тому сторона захисту звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_2 здійснював керування транспортним засобом в день та час, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, що прямо вказує на неприпустимість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, захисник зауважує, що працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушено вимоги інструкції № 1026, оскільки не зафіксували всі обставини події, зокрема: факту керування транспортним засобом та процедури оформлення адміністративного матеріалу, а тому сторона захисту вказує на недопустимість відеофайлу з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу.

При цьому при пред`явленні вимоги щодо необхідності проходження огляду на стан сп`яніння співробітниками поліції було використано не спеціальний технічний засіб - портативний нагрудний відео реєстратор, а як вбачається з пояснень ОСОБА_1 мобільний телефон.

Також наявний відеозапис не містить відомостей про номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис, так, у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься диск, що є копією відеозапису з невідомого пристрою, тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозапису, окрім того, до справи працівниками поліції не долучені свідоцтво, що стосується технічного приладу "відеокамери".

З огляду на вищевикладені обставини, сторона захисту вказує на те, що вказані обставини не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, що прямо вказує на недопустимість наявного в матеріалах справи відеозапису у якості доказу винуватості ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення.

Між тим, працівники поліції перед ввімкненням відеозйомки, не попередили ОСОБА_1 про застосування відносно нього такого превентивного заходу.

Вказує захисник, що до пояснень свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 треба поставитись критично та визнати вказані письмові пояснення неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони складені із порушенням принципу добровільності.

Також, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не могли бути запрошені співробітниками патрульної поліції у якості свідків, оскільки вони є упередженими особами так, як являються бійцями ТРО чи ЗСУ до повноважень яких серед іншого входить охорона громадського порядку спільно з правоохоронними органами.

Окрім цього письмові пояснення свідків не могли бути визнані судом, як належні та допустимі, оскільки вказані свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому письмові пояснення свідків, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Захисник наголошує на тому, що в порушення вимог Закону та Інструкції №1452/735, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я.

Крім цього, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що йому ніхто не вручав копії направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров'я та не ознайомлював з його змістом.

Зауважує, що працівниками поліції було грубо порушено приписи норм законодавства та положень Конституції України, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Наголошує захисник на тому, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках виключно у випадку проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, однак. з матеріалів справи вбачається, що поліцейські не проводили огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а скали відносно ОСОБА_1 протокол за порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Окремо захисник звертає увагу і на те, що зважаючи на усталену практику ЄСПЛ, суд першої інстанції надаючи оцінку доводам сторони захисту, викладеним у клопотанні про закриття справи, за відсутності сторони обвинувачення, у раз прийняття рішення про визнання винуватим ОСОБА_1 , свідчить про те, що суд неодмінно перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Суд апеляційної інстанції вжив всіх вичерпних заходів, щодо залучення до участі в судовому засіданні сторони обвинувачення - прокурора (а.с. 141-142, 146).

Листами начальника управління підтримання публічного обвинувачення в суді Офісу Генерального Прокурора Антонець О. від 22.05.2023 №22/3-54ВИХ-23 та листом від 26.05.2023 №22/3-57ВИХ-23 (а.с. 149-150, 152-153) фактично відмовлено в участі прокурора в судовому засіданні посилаючись на те, що дані Рішення ЄСПЛ не імплементовані в КУпАП і як зазначено у вказаному листі, до законодавчого врегулювання повноважень прокурора в КУпАП, які мають кореспондуватися із конституційними функціями прокуратури (визначення повноважень, способу та форми їх реалізації), його участь у розгляді справ про адміністративні правопорушення, крім передбачених Кодексом, порушуватиме приписи ст. 19 Конституції України.

Окрім того, листами начальника відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Київської міської прокуратури Гавронського О. від 26.05.2023 №23-160ВИХ-23 та листом від 07.06.2023 №23-173ВИХ-23 (а.с. 155-157, 158-160) також відмовлено в участі прокурора в судовому засіданні посилаючись на норми чинного законодавства.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП суд може розглянути дану апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника його інтересів ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги та додатково надані документи, слід дійти до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови суду першої інстанції відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 318075 від 02.10.2022, в цей же день, о 01 год. 30 хв. в по вул. Б. Хмельницького, 77 в с. Хотів, Київської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Toyota Prado" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 02.10.2022були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його власноручно виконаний підпис.

Свої права у провадженні за досліджуваним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 використовував за власним розсудом.

Даний протокол складений уповноваженою на те особою - поліцейським інспектором СРПП ВП Обухівського РУП старшим лейтенантом поліції - Жовтун А.П., дії якого ані ОСОБА_1 , ані в його інтересах -захисник ОСОБА_5 не оскаржували,і матеріали провадження таких даних не містять.

Обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчили підписами свідки-поняті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), та в окремо викладених поясненнях (а.с. 3).

Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - ОСОБА_3 а ОСОБА_4 відсутні, оскільки свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та пояснив про те, що йому треба було терміново їхати до аптеки, зупинили працівники поліції.

Працівники поліції вирішили, що він- ОСОБА_1 вживав спритні напої, на що він заперечував.

На пропозиції пройти "Драгер" він- ОСОБА_1 відмовився, оскільки не довіряє вказаному приладу.

На прохання відвезти його до лікарні працівники поліції повідомили, що там така ж сама процедура.

Направлення на медичний огляд працівники поліції не надали.

З досліджуваного відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського чи керував він сьогодні автомобілем, ОСОБА_1 повідомив, що керував.

На запитання чи вживав спиртні напої, ОСОБА_1 відповідає, що не вживав.

На пропозицію пройти освідування за допомогою газоаналізатору, ОСОБА_1 відмовився, оскільки не довіряє вказаному приладу.

На пропозицію проїхати до лікарні в місті Васильків ОСОБА_1 відмовився, повідомив, що буде здавати окремо ( а.с. 5).

Стосовно доводів про підбурювання поліцейськими ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв.

Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб'єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення у справі "Раманаускас проти Литви" від 05.02.2008).

Під пасивною поведінкою ЄСПЛ розуміє відсутність будь-яких активних дій, які б спонукали потенційного підозрюваного вчинити злочин.

Таким чином, у разі виявлення за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, суд у судовому засіданні має це перевірити шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) такого факту і, як наслідок, щодо належності, допустимості й достатності доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори:

- наявність підстав для проведення відповідних заходів;

- роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Таким чином, потрібно взяти до уваги наступні обставини: підставу для зупинки; поведінка працівника поліції; ознаки сп`яніння водія; дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

Так, з переглянутого відеозапису не встановлено того, що поліцейські своїми активними діями спонукали водія ОСОБА_1 прийняти рішення про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відтак немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння було прийнято свідомо водієм ОСОБА_1 без будь-якого тиску.

Твердження захисника про те, що відеозапис зроблено за допомогою мобільного телефону працівника поліції, суд вважає безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Окрім того, згідно відповіді наданої т.в.о. начальника половника поліції Попова Ю. від 02.03.2023 вих№1/274, 01.10.2022 під час заступання на добове чергування, згідно журналу обліку видачі, повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті, портативний відео реєстратор (бодікамераTescarBDC-53-02) № 5 було отримано поліцейським СРПП ВП № 1 Обухівського РУП старшим сержантом поліції Жовтуном А.В., яким здійснювалась відео фіксація адмінправопорушення гр. ОСОБА_1 ( а.с. 124-126, 130-132)

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення у медичний заклад для проходження огляду на стан сп?яніння - не свідчать про порушення працівниками поліції процедури такого огляду, яка визначена п. 3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я від 09.11.2015 за № 1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1412/27858, які найшли своє відображення і в "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, та не суперечить вимогам ст. 266 КУпАП

Доводи сторони захисту в суді апеляційної інстанції, що прокурори зобов'язані брати участь у адміністративних справах, щодо притягнення водіїв за нетверезе водіння до адміністративної відповідальності, то суд роз'яснює наступне.

Статтею 7 КУпАП регламентовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Участь представника органу, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення нормами КУпАП також не передбачена.

З урахуванням того, що на час розгляду апеляційної скарги відповідні зміни до національного законодавства на виконання правових позицій Європейського суду з прав людини щодо участі прокурора у справах про адміністративні правопорушення не було внесено, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості в іншому порядку, аніж передбачений КУпАП, розглянути справу про адміністративне правопорушення, та забезпечити участь прокурора.

Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.06.2006 зазначено, що заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене Рішенням, забезпечення усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого Судом порушення, а також усунення підстави для надходження до Суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Суді.

До таких заходів відносяться, зокрема, внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.07.2020 (справа № 1-42/2004, провадження №13-87зво19) зазначено, що вдосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін і доповнень є прерогативою законодавчої гілки влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, повноваженнями якого охоплюється внесення змін до чинного законодавства України, в тому числі і на виконання рішень міжнародної судової установи.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Не вказала на такі обставини, щоб заслуговували на увагу, і сторона захисту.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вкотре законодавством України посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що покладає на водіїв і додаткові зобов`язання під час дії воєнного стану, введеногоз 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного станув Україні", що набравчинності одночасно з набраннямчинності Закону України "Прозатвердження Указу Президента "Провведення воєнного стану вУкраїні" № 2102-ІХ від24.02.2022, з подальшим його продовженням.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у встановленому законом порядку за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

За викладеним апеляційна скарга захисника Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька