Справа № 395/599/23
Провадження № 3/395/423/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Володимир Орендовський, розглянувши матеріали, що надійшли з СПД № 1 (м. Новомиргород) ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, працюючого механізатором в ФГ «Босько», РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.05.2023 року серія ОБ № 057431, 31 травня 2023 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_1 у м. Новомиргороді Новоукраїнського району Кіровоградської області по вул. Перемоги керував автомобілем марки Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан визначення наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 31.05.2023 року керував автомобілем у м. Новомиргороді по вул. Перемоги, при цьому він на той час не перебував у стані наркотичного сп`яніння. Одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення та інших адміністративних матеріалів він звернувся до наркологічної установи, де отримав висновок КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» Кіровоградської обласної ради № 12 від 31.05.2023 року. Висновок КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» Кіровоградської обласної ради № 12 від 31.05.2023 року ОСОБА_1 12 липня 2023 року у судовому засіданні надав суду як підтвердження відсутності у нього стану наркотичного сп`яніння та просив суд прийняти його до уваги під час винесення постанови по справі та як наслідок закрити провадження щодо нього.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, відеозапис з ДВД-диску, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.280 КУпАП, посадова особа, в даному випадку суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КПК України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Оцінка доказів у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст.252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Оцінюючи допустимість і можливість використання направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 як доказу, то суд керується наступним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.05.2023 року серія ОБ № 057431ОБ, зазначено, що подія сталася у м. Новомиргороді по вул. Перемоги, проте де саме на вул. Перемоги у протоколі не зазначено, тобто конкретне місце вчинення правопорушення ОСОБА_1 не зазначено.

Оцінюючи інформацію, яка є на відеофайлах DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення як доказ, то суд не може покласти в основу доведеності вини ОСОБА_1 таку інформацію та визнає цей відеозапис недостовірним доказом. Так, час події на відеозапису не відповідає обставинам (час події), які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.05.2023 року серія ОБ № 057431 та письмових доказах, оскільки відповідно до відеозапису ОСОБА_1 був зупинений о 16 год. 04 хв., у протоколі зазначений час вчинення правопорушення - 16 год. 50 хв., але в цей час ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і знаходився поруч з поліцейськими, які складали протокол та відповідні матеріали щодо нього.

Що стосується оцінки як доказу письмового документа, зокрема направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.6), то такий письмовий документ сама по собі не є доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інших доказів суб`єктом складання протоколу та інших матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суду не надано.

Що стосується висновку КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» Кіровоградської обласної ради № 12 від 31.05.2023 року (а.с.15), який наданий ОСОБА_1 суду безпосередньо у судовому засіданні 12 липня 2023 року, то суд визнає цей доказ недопустимим, оскільки згідно відповідей на запит суду №9556/10 від 04.08.2023 року та №5487/10 від 30.08.2023 року КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» (а.с.33, 35) вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кабінеті оглядів на стан сп`яніння 31.05.2023 року не оглядався та зазначений у висновку №12 лікар ОСОБА_2 в штаті кабінету оглядів на стан сп`яніння не перебував і не перебуває. Запити суду були здійснені у зв`язку з тим, що висновок КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» Кіровоградської обласної ради № 12 від 31.05.2023 року вочевидь суперечив протоколу про адміністративне правопорушення від 31.05.2023 року серія ОБ № 057431ОБ та постанові про накладення адміністративного стягнення серія БАД №084272 від 31.05.2023 року (а.с.5), оскільки огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 згідно вказаного висновку пройшов у м. Кропивницькому, тобто в іншому населеному пункті, який знаходиться на відстані 60 км від м. Новомиргорода, через 30 хвилин після складення зазначеного протоколу.

Відтак, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, суд не вбачає законних підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

За викладених обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Володимир Орендовський