Справа № 206/2587/23
Провадження № 3-в/206/11/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу в рамках ст. 304 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення сплати штрафу за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2023, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.08.2023. Заява обґрунтована тим, що на теперішній час грошові кошти в сумі штрафу єдиним платежем оплатити він не в змозі у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем внаслідок втрати роботи через карантин. З огляду на війну, її поганий вплив на його фінансове становище, дійсно є складним здійснити оплату штрафу одразу, тому заявник просить відстрочку виконання постанови про накладання адміністративного стягнення строком на один рік. При цьому в прохальній частині заяви просив розстрочити виконання вказаної постанови в частині штрафу.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу в рамках ст. 304 КУпАП не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2023, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.08.2023, визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 КУпАП.

Відповідно до положень статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Доказом виконання постанови, а саме сплати штрафу, є квитанція банківської установи, оригінал якої необхідно надати до суду, у разі добровільної сплати штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна.

Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Згідно з ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення є винятком із загального правила. Воно можливе, наприклад, у зв`язку з тяжкою хворобою особи, яку притягнуто до відповідальності, якщо цей факт підтверджено документом лікувальної установи; у зв`язку зі складними сімейними обставинами або іншими серйозними причинами, що об`єктивно перешкоджають невідкладній реалізації постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 25.07.2005).

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи заяву щодо розстрочення виконання постанови в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу строком на один рік, зазначив, що наразі грошові кошти в сумі 17000 грн він не має змоги оплатити у зв`язку із скрутним фінансовим становищем.

Суд також враховує, що КУпАП передбачає можливість надання відстрочки виконання постанови, в той час як надання розстрочки норми КУпАП не передбачають. Однак у поданій заяві в прохальній частині заявник просить розстрочити виконання постанови, одночасно у мотивувальній частині просить про відстрочку її виконання.

При цьому, ОСОБА_1 до заяви про розстрочення сплати штрафу не долучив жодних доказів, які б підтверджували обставини, що ускладнюють виконання ним постанови, зокрема відомостей про доходи, про відсутність у власності нерухомого майна, коштів на банківських рахунках, наявності осіб, які перебувають на його утриманні, захворювання, яке позбавляє можливості влаштуватись на роботу тощо.

Посилаючись на неможливість сплати штрафу одним платежем заявник не доводить свого намагання виконувати постанову добровільно, не зазначає про її можливе часткове виконання, натомість безпідставно посилаючись на незазначення в постанові реквізитів для сплати відповідних платежів. Більш того, інформація щодо реквізитів рахунків для сплати штрафу та судового збору є загальнодоступною в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі Судової влади України.

У той же час, аналіз норм, які регулюють порядок відстрочення (розстрочення) сплати штрафу, дають підстави вважати, що положення ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» стосуються прав сторін, які є учасниками виконавчого провадження. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про відкриття виконавчого провадження за вказаною постановою.

Суд констатує, що штраф, як вид адміністративного стягнення, полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів. По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи. Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення матеріальних наслідків для винуватої особи. В цьому випадку, подання заяви про розстрочення виконання постанови без жодних доказів утруднення чи неможливості такого виконання постанови суду може свідчити про намагання необґрунтовано уникнути цих наслідків шляхом сплати у вигідний для особи спосіб, що не узгоджується із самою суттю такого стягнення.

Згідно ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним.

Як вже зазначалося, підстави, на які посилається заявник для розстрочення виконання постанови суду, а саме скрутне матеріальне становище, є недоведеними, неплатоспроможність заявника не підтверджена жодними належними, допустимими та достовірними доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 283-284, 298, 301-304, 307, 308 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу в рамках ст. 304 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя К.С. Маштак