Провадження № 33/801/98/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Білозора Олега Леонідовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2022, якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0005336 від 27.10.2022 року того ж дня о 12 год. 50 хв по вул. Соборна, 79 у м. Вінниця водій ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі автомобілем марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 без державної реєстрації як суб`єкт господарювання і одержання ліцензії відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» і Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив вимоги п. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави без конфіскації автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Білозор О.Л. просив постанову суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а провадження у справі закрити, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказав, що суд не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказів здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки та відсутні дані про пасажирку, яку перевозив ОСОБА_1 . Крім того, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення цієї пасажирки. Суд також не взяв до уваги той факт, що обов`язковою ознакою господарської діяльності є систематичність, однак докази про систематичність здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі в матеріалах справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, постанову в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд виходив з того, що його вина цілком доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №0005336 від 27.10.2022 року, фотографією із розміщенням на даху автомобіля марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 шашечки «таксі» з номером телефону служби таксі м. Вінниці, технічним відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Однак з таким висновком суду, апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив суду, що господарською діяльністю з перевезення пасажирів на таксі він не займається. 27.10.2022 року йому потрібно було відвести дружину в лікарню і оскільки його автомобіль зламався, він попросив автомобіль у свого знайомого. Коли він рухався на даному автомобілі по вул. Соборна у м. Вінниці його зупинили працівники Укртрансбезпеки та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Аналогічні пояснення надав представник ОСОБА_1 адвокат Білозор О.Л. і в суді апеляційної інстанції.

Перевірити правдивість зазначених пояснень у апеляційного суду немає можливості, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази.

Крім того, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 не було відібрані пояснення, а також не вбачається факт його відмови від їх надання, чим порушено вимоги ст. 256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів навності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП , заслуговують на увагу.

Диспозицією частини 1 статті 164 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, матеріали справи повинні підтверджувати склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та з порушенням умов ліцензування.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказані ознаки правопорушення, зазначені у протоколі про адміністративне правопрушення, матеріалами справи не підтверджені.

Так, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Тобто, відповідно до вищезазначених норм закону, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суду мали бути надані докази того, що він систематично здійснював господарську діяльність з перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії та отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Однак, достатніх, допустимих та достовірних доказів систематичного здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезень пасажирів на таксі та відсутність в останнього державної реєстрації як суб`єкта господарювання і ліцензії, матеріали справи не містять.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними, допустимими та достовірними доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, в даному протоколі та інших матеріалах справи відсутні відомості щодо конкретних осіб (пасажирів), яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення та про отримання ним від цих осіб доходу за надану послугу, а також пояснення самого ОСОБА_1 .

Так, з технічного відеозапису вбачається, що в машині окрім водія знаходилася інша особа, однак працівниками поліції дану особу не встановлено, як свідка не залучено, що позбавляє суд можливості дослідити наявність ознак правопорушення, в якому звинувачується ОСОБА_1 .

Проте, суд першої інстанції на зазначені факти не звернув увагу, в порушення вимог ст. 245 КУпАП формально віднісся до розгляду справи, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, визнавши ОСОБА_1 винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

З таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази об`єктивного складу правопорушення по здійсненні ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та ліцензії, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 185, 251, 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Білозора Олега Леонідовича задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області 26.12.2022 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : С. Г. Копаничук