Справа № 307/2934/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого вчителем Великоугольського ліцею, 16 березня 2023 року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП,
визнано винуватим у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три місяці.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень) 80 коп.
Згідно з постановою, 26 червня 2023 року, о 09 год 05 хв, у с. Біловарці по вул. Замогилки, 4, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ 410D», державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовувався з надання послуг перевезення пасажирів, та своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, яке будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, повторно вчинив протягом року, чим вчинив передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП адміністративне правопорушення,.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною. Зазначає, що суд безпідставно визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП. Звертає увагу на те, що до протоколу не додані ні фото, ні відеоматеріал на підтвердження обставин, викладених у протоколі, як і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у якому визначено вид транспортного засобу (вантажний чи пасажирський). Також апелянт вважає, що викладені в протоколі та в оскаржуваній постанові фактичні обставини правопорушення не відповідають диспозиції ч. 3 ст. 121 КУпАП. На переконання апелянта, суд не вправі змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що працівники поліції зупинили апелянта без будь-яких підстав, не пояснивши йому причину зупинки автомобіля, повідомивши причини зупинення транспортного засобу тим, що у них суцільна перевірка транспортних засобів. Тому, із врахуванням вищенаведеного, апелянт просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.
Апеляційний суд, беручи до уваги положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108266, 26 червня 2023 року, о 09 год 05 хв, у с. Біловарці по вул. Замогилки, 4, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ 410D», державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовувався з надання послуг перевезення пасажирів, та своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, яке, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, повторно вчинив протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП. У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» вказано, що ОСОБА_1 визнав факт того, що транспортний засіб не пройшов обов`язковий технічний контроль через відсутність у нього коштів. Даними протоколу підтверджується, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомився, його копію отримав.
На відеозаписі, який міститься на DVD- диску у хронологічній послідовності відображена подія за участі ОСОБА_1 . При цьому, з відеоматеріалу убачається, що ОСОБА_1 не заперечував той факт, що уповноважені особи складатимуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам чинних в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.
Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» - транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.
Згідно з положенням пункту 31.3 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, виражається у повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частиною першою-третьою цієї статті.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , будучи притягненим до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ 410D», державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовувався з надання послуг перевезення пасажирів, та своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим вчинив передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП адміністративне правопорушення,.
За таких обставин, доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт порушення ОСОБА_1 відповідних пунктів ПДР є підставою для адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.121 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст. 251, 252 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім та належним доказом у справі, позаяк викладені фактичні обставини не відповідають диспозиції ч. 3 ст. 121 КУпАП, апеляційним судом відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108266 від 26.06.2023 складений відповідно до вимог закону, підтверджує подію та обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, його дані повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, у тому числі відеозаписом, що наявний у матеріалах справи.
Суд апеляційної інстанції вважає, що твердження апелянта про те, що до протоколу не додані ні фото, ні відеоматеріал на підтвердження обставин, викладених у протоколі, як і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у якому визначено вид транспортного засобу (вантажний чи пасажирський), слід визнати безпідставними, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами та дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом, на якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відсутність будь - яких заперечень з приводу того, що поліцейські безпідставно склали відносно водія ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів обґрунтовано взяв до уваги те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП України, виражається у повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частиною першою-третьою цієї статті.
Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних, відносно ОСОБА_1 упродовж року, а саме 16.03.2023, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №295059 за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн (а. с. 4).
У цьому контексті апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Приймаючи судове рішення береться до уваги вищенаведене, а також відсутність відомостей про те, що апелянтом була оскаржена постанова серії БАВ №295059 і така скасована. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, позаяк докази у своїй сукупності підтверджують наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та зміст наданих ним пояснень під час розгляду справи в апеляційному суді, не підтверджені жодними належними й достатніми доказами, є такими, що не узгоджуються з фактичними обставинами справи, відтак розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, позаяк докази у своїй сукупності підтверджують наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення ; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним правил дорожнього руху сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН