ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2412/22 Головуючий в 1 інст. Баруліна Т.Є.
Провадження №33/807/136/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Запорізької митниці Матченка С.Б. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2022 р., якою провадження відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Калинівка Вінницької обл., працює начальником відділу підготовки та тренувань ПРАТ АК Константа, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 виданий 21.03.2018 органом 5114, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК Украйни, закрито у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Згідно з оскаржуваною 17.02.2022 року, о 16 год. 55 хвилин в міжнародному аеропорту м. Запоріжжя здійснило посадку повітряне судно Ан 26 бортовий номер UR- UZC, яке виконувало рейс UZA5646 «Гома Запоріжжя».

До митного оформлення командир повітряного судна ОСОБА_1 надав Генеральну декларацію від 17.02.2022, де заявив вантаж: авіадвигун Аі-24VT та ВСУ RU-19А300, загальна вага 1270 кг., а також що товари/предмети, заборонені/обмежені до ввезення в Україну відсутні.

Крім того на борту повітряного судна знаходилось 36 місць, які ОСОБА_1 заявив як особисті речі.

Після огляду повітряного судна та вантажу, особисті речі членів екіпажу було доставлено в зону митного контролю залу «приліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя.

Під час оформлення у митному відношенні багажу ОСОБА_1 , на підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітником митниці було проведено усне опитування.

На запитання співробітника митниці щодо наявності в ручній поклажі та багажі товарів/предметів заборонених/обмежених до ввезення в Україну ОСОБА_1 відповів, що такі предмети відсутні.

Під час проведення митного огляду багажу ОСОБА_1 з використанням технічного засобу митного контролю інтроскоп «Rapiscan 628», серед особистих речей, виявлено товари: кава в упаковці загалом 91,5 кг.; чай в упаковці 36 кг. та алкогольні вироби у пляшках 44,775 л., які перевищують норми ввезення на митну територію України товарів громадянами, встановленими п.3 ч.2 ст.378 МКУ та ПКМУ від 21.05.2012 № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» і ч.2 ст.376 МК України.

Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари обмежені до ввезення на митну територію України.

17.02.2022 Запорізькою митницею у відношенні громадянина України ОСОБА_1 , заведена адміністративна справа про порушення митних правил №0040/11200/22 за ст. 472 Митного кодексу України.

Безпосередні предмети порушення митних правил вилучені Запорізькою митницею та зберігаються на складі митного органу з 18.02.2022.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник Запорізької митниці Матченко С.Б. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з постановою суду не погоджується, вважає її незаконною з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції не правильно з`ясовані обставини звільнення особи від адміністративної відповідальності, з`ясування яких, передбачено ст. 489 МК України, не правильно застосовані норми Закону України від 16 лютого 2022 року №2058-IX, до ст. 472 МК України, ст.8 КУпАП, ч.3 ст. 3, ч. 1 ст. 458 МК України та не застосовані норми ч. 3 ст. 471 МК України, що призвело до закриття провадження у справі на підставі п.6 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що суд не правильно застосував норми вищезазначеного закону, яким передбачено внесення змін до закону про адміністративну відповідальність, а не скасування адміністративної відповідальності за порушення митних правил, вчинених ОСОБА_1 . Поряд з тим вказує, що зазначеним законом, за вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил, пом`якшується адміністративна відповідальність, а закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотню силу, поширюються на правопорушення, вчиненні до видання цих законів.

Зазначає, що поза увагою суду залишились норми ст. 8 КУпАП, відповідно до яких, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Звертає увагу суду, що у відповідності до ч. 1 ст. 458 МК України такий вид адміністративного правопорушення, як «Недекларування товарів громадянами» не припиняв існувати, а тому керуючись ст. 8 КУпАП, суд повинен був визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, відповідальність за яке, передбачалась ст. 472 МК України, в редакції станом на дату вчинення порушень та застосувати до останнього адміністративне стягнення, передбачене ч. 3 ст. 471 МК України, в редакції закону станом на дату розгляду даної справи, як закон, що пом`якшує адміністративну відповідальність за вчинення порушення митних правил, що також відповідає нормам Європейської Конвенції з прав людини, яка відповідно до ст.1 МК України є частиною законодавства України з питань митної справи.

Просить постанову суду скасувати, винести нову постанову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, в редакції МК України станом на 17.02.2022 року та застосувати до нього адміністративне стягнення, передбачене ч. 3 ст. 471 МК України, стягнути з нього витрати за зберігання на складі Запорізької митниці предметів порушення митних правил у справі.

Враховуючи обізнаність представника Запорізької митниці Матченко С.Б. про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, клопотання адвоката Лихосенка Є.О. про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників процесу, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 472 Митного кодексу України на момент складення протоколу визначала склад адміністративного правопорушення як такий, що полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил" 16 лютого 2022 року № 2058-IX, що набрав чинності 16.06.2022 року, в абзац перший частини першої статті 472 Митного кодексу України внесено зміни, згідно з якими вказано: "слова "Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення" замінити словами "Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення".

Згідно з ч. 1 ст. 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

У частині 3 цієї статті визначено, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто, їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 справа № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п.3.1 п.3), а у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п.5.4 п.5).

Судом встановлено, що протокол про порушення митних правил №0040/11200/22 від 17 лютого 2022 року складений за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, саме на громадянина України ОСОБА_1 .

Разом з тим, у редакцію ст. 472 МК України, що набрала чинності, внесені зміни стосовно суб`єктного складу правопорушення.

У новій редакції ст. 472 МК України громадянин не є суб`єктом даного правопорушення, тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 3 МК України та ч. 2 ст. 8 КУпАП, чинна редакція ст. 472 МК України має зворотню силу і суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, є обґрунтованим та вірним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд повинен був застосувати санкцію ч. 3 ст. 471 МК України є безпідставними, оскільки розгляд справи про правопорушення митних правил проводиться у межах складеного протоколу, а тому доводи апеляційної скарги щодо наявності в діях громадянина ОСОБА_1 ознак правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду, оскільки не інкримінувалися ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний суд позбавлений можливості перебирати на себе функцію обвинувачення відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді цієї справи, судом було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи рішення у справі відносно ОСОБА_1 суд дійшов правильного висновку про закриття провадження, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді не допущено.

У зв`язку з вищевикладеним суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, висновки сду відповідають встановленим обставинам та не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому, апеляційний суд не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника Запорізької митниці Матченка С.Б. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України закрито, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 334/2412/22