Справа № 496/5574/22
Провадження № 3/496/232/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого водієм, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 164 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Протоколом про адміністративне правопорушення від 03.01.2023 року серії ОД 019479 встановлено, що 04.10.2021 року о 08:50 год. водій ОСОБА_1 керуючи т/з А079.20 Єталон д.н.з. НОМЕР_2 надавав послуги з перевезення 25 пасажирів в режимі регулярні-спеціальні перевезення за маршрутом с. Дачне с. Знаменка без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на право провадження даного виду господарської діяльності, чим порушив ст. 7 ЗУ Про ліцензування певних видів господарської діяльності, ст. 19 ГК України, ст. 39 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, надав суду клопотання про закриття провадження у справі та заначив, що працівниками поліції при складанні протоколу, було допущено помилку у визначенні суб`єкта правопорушення, а саме суб`єктом правопорушення повинна бути визначеним посадова особа. Згідно ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ Про ліцензування певних видів господарської діяльності, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування під час провадження господарської діяльності настає за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії, з порушенням умов ліцензування, суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження своїх заперечень ОСОБА_1 надав виписку з ЄДРЮО, ФОП та ГФ щодо реєстрації ТОВ «АДЕЛАР», як товариства що займається перевезенням пасажирським наземним транспортом міського та приміського сполучення, надання в оренду автомобілів і легкових транспортних засобів тощо, копію договору № 3/12/19 про оренду ТОВ «АДЕЛАР» авто т/з А079.20 Єталон д.н.з. НОМЕР_2 , копію наказу № 5-к від 15.12.2020 року, довідку ОСОБА_1 з ТОВ «АДЕЛАР» про отримання ним заробітної платні на посаді водія в період з 01.08.2018 р. по 17.10.2022 р.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, суд виходить з того, що вина останнього щодо порушення порядку провадження господарської діяльності є доведеною і підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 03.01.2023 року серії ОД 019479, відеозаписом, що доданий до матеріалів справи, на якому ОСОБА_1 по суті його зупинки співробітником поліції пояснює та визнає, що здійснює перевезення пасажирів.

Частиною першою ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування.

Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Зазначена норма є бланкетною, що вимагає встановлення не тільки факту вчинення певного діяння, а також встановлення факту порушення цим діянням певних положень закону (або підзаконного акту), з посиланням на цей закон (або підзаконний акт).

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до ч. 2 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю в ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до положень п. 14.1.36 Податкового Кодексу України, ст.14 Господарського Кодексу України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ОСОБА_1 просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки він не надавав послуги з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії, оскільки є лише водієм ТОВ «АДЕЛАР», яке орендує автомобілі, крім того він не суб`єктом господарювання, як це вимагає ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Перевіряючи надані ОСОБА_1 докази, суд дійшов висновку, що вони надані для створення штучних обставин для закриття справи.

Дослідивши копію договору № 3/12/19 про оренду ТОВ «АДЕЛАР», де на час складання протоколу нібито працював та отримував заробітною плату ОСОБА_1 , авто т/з А079.20 Єталон д.н.з. НОМЕР_2 , суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 799 ЦК України встановлено форму договору найму транспортного засобу, так Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи також підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір № 3/12/19 про оренди транспортного засобу т/з А079.20 Єталон д.н.з. НОМЕР_2 , укладено між ТОВ «АДЕЛАР» та фізичною особою ОСОБА_2 , має бути нотаріально посвідченим.

Відповідно ч. 4 ст. 203 ЦК України - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст. 220 ЦК України).

Таким чином, враховуючи, що сторонами не додержано вимог про нотаріальне посвідчення договору оренди авто, Договір № 3/12/19 про оренди авто т/з А079.20 Єталом д.н.з. НОМЕР_2 є нікчемним та не приймається судом як належний доказ.

Згідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3, від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Про системність здійснення ОСОБА_1 діяльності з метою отримання прибутку за перевезення, свідчить також додана до протоколу постанова від 04.10.2022 р. серії ЕАР № 5975193 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП - порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, а саме здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, тобто діяльність ОСОБА_1 має ознаки тривалості (систематичності) у здійсненні ним діяльності, та провадиться така діяльність безпосередньо самостійно і на власний ризик ОСОБА_1 .

Довідка від 26.12.2022 року про те, що ОСОБА_1 працював в ТОВ «АДЕЛАР» на думку суду не спростовує вищезазначені доводи суду та не виключає скоєння зазначеного правопорушення.

Отже, розглянувши справу, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та отримання ліцензії.

Суд звертає увагу, що прихована підприємницька діяльність, без реєстрації у якості СПД, без отримання у відповідних випадках ліцензії досягла в Україні кризового явища. У таких випадках особи отримуючи дохід не сплачують податки, що враховуючі загальні масштаби такого явища є небезпечним для фінансового становища країни. В наслідок недоотримання податків бюджетом, страждають в першу чергу більш незахищені верстви населення, пенсіонери, інваліди та інші категорії громадян, які потребують піклування з боку Держави, не виконуються заплановані соціальні програми.

При обранні адміністративного стягнення суд враховує фактичні обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника і вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 164, 284, 287, 288 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

На підставі ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Повний текст постанови складено 06 січня 2023 року о 10:00 годинні.

Суддя В.М. Буран