Справа № 299/2242/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
26.01.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2022 року,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, пенсіонер,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) грн.
Згідно з постановою, 29.04.2022, о 16 год 40 хв, у с. Веряця Берегівського району Закарпатської області, по вул. Миру, ОСОБА_2 керував мотоциклом марки «Forte FT110-2», р. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а перед тим, як керувати мотоциклом, вживав безалкогольне пиво, і при цьому працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі, і він відповідно не відмовлявся від проходження такого огляду. Крім того, стверджує, що працівники поліції не ввімкнули бодікамеру до зупинки транспортного засобу, а одразу після його зупинки. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника, адвоката Киретіва В. В., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення від 13.10.2022. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи 10.10.2022 відкладався, і що в апеляційного суду відсутні відомості про причини неявки вказаних осіб до суду, при цьому, клопотань про відкладення судового засідання на інший день, у матеріалах справи також немає. Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника, адвоката Киретіва В. В., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №237879 від 29.04.2022, о 16 год 40 хв, у с. Веряця Берегівського району Закарпатської області, по вул. Миру, ОСОБА_2 керував мотоциклом марки «Forte FT110-2», р. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 своїми підписами у протоколі підтвердив, що зміст протоколу йому відомий, копію процесуального документу отримав, у поясненнях підтвердив, що «випив стакан пива».
Відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтвердили свідки події, громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та які цей факт засвідчили у своїх поясненнях (а. с. 2, 3).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВАБ №650281від 29.04.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн (а. с. 4).
На відеоматеріалі, який міститься на DVD - диску зафіксовано, що, зупинивши транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_2 поліцейські виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, відтак на вимогу працівника поліції пройти освідуавння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків (а. с. 7).
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Турок Ю. Ю. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_2 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, під час розгляду справи у місцевому суді, а також до апеляційної скарги ОСОБА_2 та його захисник, адвокат Киретів В. В. не надали жодного доказу, який може свідчити про те, що ОСОБА_2 оскаржував дії поліцейського, що дає підстави для висновку про те, що апелянт погодився із законністю дій працівника поліції.
Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні, оскільки свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
Отже, водій ОСОБА_2 , реалізуючи своє право керувати мотоциклом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При перевірці висновків у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки. Доводи апеляційної скарги не містять жодної конкретної обставини або доказу щодо незаконності судового рішення, в них зазначені лише формальні посилання на нібито неправильні висновки суду, тобто ці доводи є голослівними та надуманими.
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд у повному обсязі дослідив наявні у справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п.2.5 ПДР, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
При оцінці доводів апелянта про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі, і він відповідно не відмовлявся від проходження такого огляду, апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.
Передовсім апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, і який, у розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2. 5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані обставини підтвердили свідки події, громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У графі «Пояснення особи» ОСОБА_2 власноруч зазначив, що «випив стакан пива», своїми підписами засвідчив, що відомості, викладені у протоколі мали місце за його участі 29.04.2022 о 16 год 40 хв. Жодних скарг чи зауважень щодо змісту протоколу ОСОБА_2 не висловлював.
Відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення узгоджуються з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .
Так, зокрема на відеозаписі, який наявний у матеріалах справи зафіксований факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. На запитання поліцейського чи бажає водій пройти освідування у медичному закладі, ОСОБА_2 у присутності двох свідків відповів категоричною відмовою. На відеозаписі з бодікамери працівників поліції зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що працівники поліції не ввімкнули бодікамеру до зупинки транспортного засобу, а одразу після його зупинки, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, апеляційний суд визнає необґрунтованими.
З огляду на вищевказане, твердження ОСОБА_2 про те, що він алкогольних напоїв не вживав, був тверезий, однак поліцейські безпідставно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються належними та достатніми доказами.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_2 та його захисник, адвокат Киретів В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН