Справа № 203/4561/23
Провадження № 3/0203/2602/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

21 вересня 2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої прибиральницею в «Даймонд клінік», без зареєстрованого місця проживання, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ№590428 від 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 15.08.2023 року о 19 годині 50 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, жвава нечітка мова, вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню малолітнього племінника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який чув як ОСОБА_1 виганяла ОСОБА_3 та кричала на неї, внаслідок чого дитина розплакалась.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась.

ОСОБА_3 , мати малолітнього ОСОБА_2 , яка є сестрою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду надалазаяву, в якій зазначила, що вони з сестрою примирились, претензій до останньої не має.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для визнання факту домашнього насильства необхідна наявність ознак: умисність в намірах досягнення бажаного результату, спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини, значна перевага сил того, хто чинить насильство.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочате за заявою ОСОБА_3 , яка ОСОБА_1 доводиться сестрою.

Відповідно до пояснень, заяви ОСОБА_3 у неї з сестрою на побутовому ґрунті стався конфлікт після святкування дня народження племінника, в ході якого ОСОБА_1 виганяла її з дому та кричала на неї. Під час конфлікту ОСОБА_3 тримала на руках сина ОСОБА_2 .

Вказані обставини зі слів ОСОБА_3 також зафіксовані в електронному рапорті.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що дії ОСОБА_4 завдали або могли завдати шкоди психічному здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 , самепо собі формулювання того, що дитина внаслідок дій ОСОБА_4 розплакалась не свідчить про те, що насильство було зумовлено певним дискримінаційним ставленням до потерпілого з боку ОСОБА_4 , мало на меті підтримання панівного становища по відношенню до потерпілого або було одним з епізодів у атмосфері домашнього насильства, що склалася між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

На думку суду, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та настання наслідків, зазначених у цій статті.

Отже, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважати її дії такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд позбавлений можливості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, п.1 ст. 247, 251, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Ю.М. Черваньова