Справа № 139/559/23
Провадження № 33/801/1042/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Браславець Яна Юрійовича на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягненнядо адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст.122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року справу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, провадженням закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

У постанові суду зазначено, що згідно з протоколом, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 313», номерний знак НОМЕР_1 , 28 липня 2023 року о 08-ій годині 30 хвилин на автодорозі С-02-13-20 с. Перекоринці - с. Попелюхи, під час зустрічного роз`їзду не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого, зіткнувся з автомобілем «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та самовільно залишив місце ДТП, до якого був причетний. Внаслідок такої ДТП обидва автомобілі-учасники отримали механічні пошкодження. Крім того, у протоколах констатовано порушення ОСОБА_2 п. 13.3. і п. 2.10. «а» Правил дорожнього руху України та вчинення ним правопорушень, передбачених ст. 124 і ст. 122-4 КУпАП.

Справи з відповідними протоколами надійшли до суду 09 серпня 2023 року. На підставі відповідних протоколів автоматизованого розподілу судових справ, головуючою з розгляду кожної справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 визначено суддю Тучинську Н.В. Постановою від 09 серпня 2023 року справи про адміністративні правопорушення № 139/559/23 (провадження № 3/139/294/23) та № 139/561/23 (провадження № 3/139/296/23) відносно ОСОБА_2 за ознаками ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, об`єднані в одне провадження під № 139/559/23 (провадження № 3/139/294/23).

Під час ухвалення рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП визначено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, для визнання події адміністративним правопорушенням необхідно довести наявність складу такого правопорушення в діях чи бездіяльності особи-водія.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу чи необережності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

А ні протоколами про вчинення адміністративних правопорушень, а ні доданими до нього схеми місця ДТП (а.с. 7), поясненнями водії-учасників ДТП не доведено умислу чи необережності ОСОБА_2 на вчинення ДТП та на залишення місця ДТП.

Зокрема, і з пояснень водіїв в суді, і з їх письмових пояснень поліцейському слідує, що одразу після ДТП обидва водії визнали, що в цій події вони винні обоє, а також прийшли до спільного рішення не викликати на місце ДТП поліцію.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що умислу залишати місце ДТП, до якого він причетний, ОСОБА_2 не мав і діяв не в порушення п. 2.10 «а» ПДР, а за згодою іншого учасника ДТП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП полягає в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до приписів Правил дорожнього руху України, під час зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створити небезпеки для дорожнього руху (п. 13.3 ПДР України).

Поданим на розгляд суду протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 325399, схемою місця ДТП та фототаблицею до неї, письмовими поясненнями водіїв-учасників ДТП не встановлено факту виїзду водієм ОСОБА_2 на смугу зустрічного руху.

Так, на фото з місця ДТП зафіксовано осип бруду, який міг з`явитися від удару ТЗ і який розміщений скоріше на смузі руху автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313» ніж на смузі руху автомобіля «Kia Sorento». При цьому за визначення місця зіткнення не можна брати осип скла від фари, оскільки він (осип) міг статися уже після зіткнення ТЗ, про що доводиться тими ж фотографіями з місця ДТП, на одній з яких осип від фари є аж на обочині біля місця зупинки автомобіля «Kia Sorento».

Зважаючи на вказане суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Браславець Я.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив її скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв своє рішення провівши суб`єктивний аналіз місця розташування осипу скла фари пошкодженого авто апелянта та здійснено помилковий висновок у тому, що такий осип міг статися уже після зіткнення ТЗ, про що доводиться тими ж фотографіями з місця ДТП, на одній з яких осип від фари є аж на обочині біля місця зупинки автомобіля «Kia Sorento».

Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що зіткнення відбулось через не дотримання водієм ОСОБА_2 безпечного бокового інтервалу з автомобілем ОСОБА_1 .

Суд при розгляді справи не дослідив матеріали справи належним чином, залишивши поза увагою ряд важливих обставин. Зокрема те, що не виконання ОСОБА_2 ПДР перебуває у причинному зв`язку із ДТП.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Гримайло К.Л. в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 325399 та № 325400 від 28 липня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 313», номерний знак НОМЕР_1 , 28 липня 2023 року о 08-ій годині 30 хвилин на автодорозі С-02-13-20 с. Перекоринці - с. Попелюхи, під час зустрічного роз`їзду не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого, зіткнувся з автомобілем «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та самовільно залишив місце ДТП, до якого був причетний. Внаслідок такої ДТП обидва автомобілі-учасники отримали механічні пошкодження.

Крім того, у протоколах констатовано порушення ОСОБА_2 п. 13.3. і п. 2.10. «а» Правил дорожнього руху України та вчинення ним правопорушень, передбачених ст. 124 і ст. 122-4 КУпАП.

На схемі ДТП графічно зображені та зафіксовані об`єкти та обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, дані щодо напрямку руху транспортних засобів, місце зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а. с. 2).

Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, суд першої інстанції послався що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами склад правопорушення, передбаченого статтею 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в діях ОСОБА_2

Проте із таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 13.3 ПДР України передбачено, що Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск..

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було інкриміновано порушення п.п. 13.3 ПДР і п. 2.10. «а»ПДР, що на думку суду, вказує на наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене ДТП.

Складення протоколу уповноваженими на те особами, які мають спеціальні знання, дає підстави для висновку про можливу невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції не дослідив долучені до матеріалів справи докази у сукупності, не зазначивши у своєму рішенні достатніх мотивів, із яких він виходив, приймаючи рішення про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відтак доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_1 адвоката Браславця Я.Ю. у цій частині заслуговують на увагу.

Водночас апеляційний суд зазначає таке.

Частиною другою статті 38 КУпАП визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань. Після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а зробив правовий висновок, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Стаття 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

На думку апеляційного суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а закінчення строків накладення стягнення, як уже зазначалося, провадження у справі виключає.

Як видно із матеріалів справи подія ДТП мала місце 28 липня 2023 року.

Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи, апеляційний суд позбавлений повноважень встановити винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Браславець Яна Юрійовича задовольнити частково.

Постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року скасувати та постановити нову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-4, ст. 124 КУпАП закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених частиною другою статті 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин