ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/1386/21 Головуючий суддя І інстанції Трояновська Т. М.
Провадження № 33/818/181/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Крецул Л.М., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого водієм у Філії «Нововодолазьке ДЕП» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA 0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) електронне адміністрування податку) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк ОДИН рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Як встановив суд зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163197, складеного 13 грудня 2021 року поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Струповим Дмитром Олександровичем, судом встановлено, що 13 грудня 2021 року близько 15 години 15 хвилин в селище міського типу Нова Водолага, Харківського району Харківської області, по вулиці 40 років Перемоги, будинок № 41, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest 6820» № 0253 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із названою постановою правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що не подав вчасно апеляційну скаргу, оскільки не був присутній в судовому засіданні під час винесення постанови та отримав її поштою лише 01.12.2022 року після чого подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 163197, складений 13 грудня 2021 року не відповідає Додатку №1 доданого до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

1.А саме, ОСОБА_1 під час складення протоколу не роз`яснені вимоги ст.ст.55,56,59 Конституції України, не були роз`яснені процесуальні права щодо застосування спеціального технічного засобу, до матеріалів справи долучені докази, які не зазначені в протоколі, не зазначено прилад, та його номер, яким здійснювався відеозапис, відсутній дозвіл керівника органу відповідальній особі на копіювання та видачу відеозапису, який долучений до матеріалів.

2.Також, до матеріалів справи додано диск з записом трьох файлів, не зрозуміло ким та на який прилад здійснений відеозапис, крім того відеозапис на диску не є суцільним та безперервним , а складається з дев`яти файлів, які є окремими записами спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , між яким вбачаються значні перерви, а відповідно до вимог п.З.З.розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі , приймання , використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них, нагрудна відеокамера повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами. Отже працівник поліції всупереч вимогам зазначеної «Інструкції» , на свій особистий суб`єктивний розсуд вмикав і вимикав відеореєстратор під час спілкування з ОСОБА_1 , здійснюючи при цьому певні процесуальні дії. Крім того відсутнє направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я, відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Відповідно до відеозапису ОСОБА_1 повідомив, що він не був водієм даного автомобіля, в зв`язку з чим відмовився від проходження тесту на алкогольне сп`яніння та медичного огляду.

Відповідно до відеозапису рух автомобіля зафіксований не був.

Під час відмови ОСОБА_1 від проходження тесту на алкогольне сп`яніння та медичного огляду свідки не були присутні.

Крім того, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додані до адміністративного матеріалу не вказані в якості додатків до адміністративного протоколу, відповідно вони не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі.

Крім того на відеозаписі вказані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні.

Крім того, посадова особа органів поліції не відсторонювала ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, акту про відсторонення водія від управління т/з не надано.

Таким чином в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.І ст.130 КУпАП, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

В наявних відеоматералах які знаходяться в матеріалах справи, а саме тих які зафіксовані патрульною поліцією, не відображено рух транспортного засобу, зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

До матеріалів адміністративної справи долучений диск з матеріалами відеореєстратора однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, а у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, що не дає підстав використати ці матеріали, як доказ.

Крім того, в порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», працівники поліції не склали акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відповідне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням, на яке суд першої інстанції також не звернув увагу. Лише при наявності цих документів можливо робити висновок щодо відмови водія від законної вимоги працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Ні акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ні відповідне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівниками поліції складено не було.

Таким чином в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки останній не керував транспортним засобом, жодних допустимих доказів на спростування зазначеної обставини працівниками поліції не надано.

Відповідно до вимог п.6 II розділу «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 - огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Дані вимоги, щодо присутності двох свідків під час відмови від походження огляду дотримані не були, що судом першої інстанції було залишено поза увагою.

Пояснення понятих написані одним почерком, на спеціально сформованих бланках, що не дає можливості використовувати ці матеріали як докази.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем, а стояв біля автомобіля чекаючи на поліцейських; що ОСОБА_6 не відмовлявся в присутності двох свідків від проходження тесту на алкогольне сп`яніння; що відсутній суцільний відеозапис який міститиме дані часу зупинки автомобіля; що всі дев`ять відеозаписів невідомо ким і коли зроблені, на який носій, відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, а в протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, що не дає підстав використовувати ці матеріали, як доказ; відсутній дозвіл керівника органу відповідальної особи на копіювання та видачу відеозапису , який долучений до матеріалів; що працівники поліції не складали акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів; про процесуальні права не роз`ясняли, від керування автомобілем ОСОБА_1 відсторонений не був так як відсутній акт про відсторонення водія.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтами в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Отже, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини).

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Обставини, які зафіксовані у протоколі, а саме наявність ознаки алкогольного сп`яніння, вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які її виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у визначеному законом порядку.

Поряд з цим, як слушно зазначив суд першої інстанції, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянтів з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянтів, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також як на підставу для невідповідності матеріалів справи про адміністративне правопорушення діючому законодавству, сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені положення статтей 55, 56 та 59 Конституції України.

Проте, на думку суду зазначене, не є безумовною підставою для закриття провадження у справі, оскільки відповідно до приписів частини 4 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як свідчать матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163197 від 13 грудня 2021 року містить відмітку про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків. Крім того, до матеріалів справи додано пам`ятку, яка містить особистий короткий підпис ОСОБА_1 та датована 13 грудня 2021 року, відповідно до якої останньому були роз`яснення його права, передбачені статтями 10, 55, 56, 59 та 63 Конституції України, а також статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 12).

Отже, ОСОБА_1 були зрозумілі його права, в тому числі, і право на захист, проте під час спілкування з працівниками поліції таким правом ОСОБА_1 не скористався.

Щодо доводів захисника Мальковського О.В., що йому не було видано направлення на проходження медичного огляду, то вони також є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, дане направлення надається водієві для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, коли водій відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, в той час ОСОБА_1 відповідно до матеріалів справи взагалі відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Стосовно доводів про керування автомобілем іншою особою, а не ОСОБА_1 .

Названі твердження спростовуються показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які прямо вказали на протилежне, при цього не довіряти цим свідченням у суду підстав немає, а також рапортом чергового Чергової частини Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області про надходження відповідного повідомлення зі служби «102» та тим, що на відеозаписах дружина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтвердила факту того, що водієм була вона.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано критично оцінено пояснення сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вказані твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а отже їх слід розцінювати як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Отже, аналізуючи відомості відеозапису, пояснення ОСОБА_1 , а також відомості апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а тому критично ставиться до таких доводів та розцінює їх як обраний спосіб захисту для уникнення ним відповідальності, оскільки апелянти не надали будь-яких об`єктивних відомостей на підтвердження своїх доводів.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням алкотестеру Драгер, а також у медичному закладі, від чого останній відмовився.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції послався на цей рапорт, як на доказ, оскільки це не суперечить вимогам ст. 251 КУпАП, в якій зазначено, що доказами у справі можуть бути, в тому числі, інші документи, які мають будь-які фактичні відомості щодо винності даної особи.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналізуючи матеріали справи та наявний відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, діяли виключно відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та склали протокол стосовно нього саме за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Поряд з цим, враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та такими що не відповідають дійсності.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції апелянтами не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення саме ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 листопада 2022 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Грошева О.Ю.