провадження № 33/824/5228/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу Українипро адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 27 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу.

06 листопада 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу Київського апеляційного суду.

07 листопада 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано головуючому судді.

У апеляційній скарзі апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, обґрунтовуючи тим, що 16 жовтня 2023 року судом було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, повний текст оскаржуваної постанови виготовлено судом та отримано ОСОБА_1 19 жовтня 2023 року. Вказує, що про зміст та суть прийнятого рішення та мотиви прийняття оскаржуваної постанови апелянтові стало відомо лише після ознайомлення з повним текстом постанови.

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зміст вказаного клопотання апелянта, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу, відповідно, необхідно повернути особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення згідно положень ст. 294 КУпАП розпочинається з дня винесення такої постанови судом, а не з дня отримання копії постанови учасником справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Голосіївського районним судом м.Києва 16 жовтня 2023 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 16 жовтня 2023 року та закінчився 25 жовтня 2023 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була направлена до суду першої інстанції 27 жовтня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні 16 жовтня 2023 року. Відтак, апелянт був ознайомлений з результатом розгляду справи 16 жовтня 2023 року. Також апеляційний суд бере до уваги, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять вступної та резолютивної частини постанови, що свідчить про проголошення судом повного тексту постанови.

Апеляційний суд зауважує, що сам по собі факт неотримання копії постанови, за наявності обставин щодо обізнаності із результатом розгляду справи, не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Окрім того, ОСОБА_1 , вказуючи, що він отримав копію оскаржуваної постанови 19 жовтня 2023 року, не зазначає поважних причин, які перешкоджали йому звернутися до суду з апеляційною скаргою протягом строку на апеляційне оскарження, тобто до 25 жовтня 2023 року включно.

Отже, на думку апеляційного суду, вказані ОСОБА_1 обставини пропуску строку апеляційного оскарження не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, так як будь-яких об`єктивних перешкод для реалізації свого права на оскарження прийнятої судом постанови в строки, визначені ст.294 КУпАП, ОСОБА_1 не мав.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року, тому апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко