КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 752/1398/23
Апеляційне провадження
№ 33/824/3700/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Петровича на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 2 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 2 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536грн 80 коп.

Постановою судді визнано доведеним, що 30 грудня 2022 року о 18год. 06хв. водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська, 57 керував транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, за допомогою приладу «Драгер», результат тесту - 1,35‰. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення п. 2.9.а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Шимко А.П. 29 червня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про судовий розгляд, а матеріали справи не містять відомостей про вручення під розписку або направлення йому копії оскаржуваної постанови, ознайомлення з її змістом відбулось лише 23 червня 2023 року, після звернення захисника до суду першої інстанції з відповідним клопотання, тому апеляційна скарга подається ним у десятиденний строк з моменту ознайомлення зі змістом постанови.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні в суді першої інстанції, відомостей про направлення йому копії постанови матеріали справи не містять, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник Шимко А.П. зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими під час руху. В той же час долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним та фрагментарним, оскільки на ньому не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , пояснення поліцейськими причин зупинки, як це передбачено вимогами частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», перевірки документів водія та виконання інших формальностей, які б мали передувати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Натомість, відеозапис розпочинається вже на етапі пропозиції ОСОБА_1 з боку поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння.

Захисник Шимко А.П. стверджує, що ОСОБА_1 незадовго до складання протоколу дійсно вжив невелику кількість алкоголю за місцем проживання своєї знайомої, після чого, у власних справах вийшов до припаркового неподалік автомобіля та спілкувався по телефону, сидячи в салоні, фактично ОСОБА_1 після вживання алкоголю автомобіль до руху не приводив та не керував ним, а тому відсутня подія даного адміністративного правопорушення.

Також захисник Шимко А.П. зазначає, що після проходження тесту на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції про свою незгоду з результатом, однак зважаючи на віддаленість поліцейського, що вів зйомку ОСОБА_1 у цей момент, відсутня технічна можливість відтворити зміст цієї розмови. Також про незгоду з результатом огляду свідчить відмова ОСОБА_3 поставити підпис в акті огляду. Крім того сам акт датовано 30 листопада 2022 року, в той час як протокол про адміністративне правопорушення складено 30 грудня 2022 року.

Враховуючи викладене, захисник Шимко А.П. вважає, що ОСОБА_1 підлягав обов`язковому направленню для огляду до спеціалізованого закладу охорони здоров`я, однак поліцейським такої вимоги виконано не було, а тому акт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння слід вважати неналежним і недопустимим доказом у даній справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, додатково зазначивши, що у протоколі та акті огляду своїх пояснень та заперечень на написав, оскільки був дуже знервований. Крім цього ОСОБА_1 стверджував, що працівники поліції вимагали в нього грошові кошти за не притягнення до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Покутній О.М. також підтримав доводи апеляційної скарги, зазначаючи про неповноту наданого поліцейськими відеозапису та його фрагментарність, а також посилаючись на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові № 216/5226/16-а від 18 липня 2019 року, вказував, що матеріали справи не містять належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шимко А.М. також підтримав доводи апеляційної скарги, наголошуючи на відсутності в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Поліцейський ОСОБА_4 , який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснив, що 30 грудня 2022 року, у вечірню пору доби ним разом із напарником ОСОБА_5 за допомогою сигнального жезлу (диску) було зупинено транспортний засіб «BMW», за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що водій не був пристебнутий ременем безпеки. Під час спілкування з ОСОБА_1 ними було виявленого в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що той погодився. Результат тесту був позитивний, водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак, підписувати протокол, чек та акт огляду відмовився без пояснення будь-яких причин. Стосовно розбіжностей в даті складання протоколу та акту огляду водія на стан сп`яніння, поліцейський ОСОБА_4 повідомив, що ним було допущено описку у вказаному акті огляду.

Також поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 результати тесту не заперечував та сам підтвердив, що вживав алкогольні напої перед поїздкою.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників - адвокатів Шимка А.П. та Покутнього О.М., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення поліцейського ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 442681від 30 грудня 2022 року, в цей день о 18 год. 06 хв. в м. Києві по вул. Саперно-Слобідській, 57 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу та зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», Alcotest 6820, прилад ARNK-0477, результат тесту позитивний і становить - 1,35 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відмовився.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відповідно до приписів п. п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Відповідно до п.2.9.«а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність осіб за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніннята фіксація проведення огляду відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3).

Частинами 2 - 3 статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Із переглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського 470636 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , та погоджується на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». У подальшому на питання поліцейського про те, чи вживав він алкоголь, ОСОБА_1 зазначив, що вжив 50 грам алкоголю на роботі та їде на «аварійці» привітати своїх знайомих (1:25 хв. відеозапису). Після проходження огляду на стан сп`яніння (2:30 хв. відеозапису) ОСОБА_1 на неодноразові питання поліцейських ухиляється від надання відповіді стосовно своє згоди чи незгоди з результатами огляду, просячи вимкнути камери та поспілкуватися без фіксування бесіди на камеру. У подальшому ОСОБА_1 не реагує на неодноразові пропозиції поліцейських ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення.

Отже, відеозапис з нагрудної камери поліцейського зафіксував проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його результати.

З роздруківки результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820» АRНК 0477 вбачається, що результат тесту позитивний та дорівнює 1.35 ‰.

Відеокамера поліцейського не зафіксувала, що ОСОБА_1 заперечував результати тесту, за таких обставин у працівників поліції не було підстав пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

При цьому відеокамера поліцейського зафіксувала небажання ОСОБА_1 спілкуватися з працівниками поліції після проходження тесту та відмови вимкнути камери.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд вважає безпідставними, так як наданий суду відеозапис підтверджує, що у момент зупинки та спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. При цьому жодного разу не висловив заперечення, що не керував транспортним засобом.

Твердження захисника Шимка А.П. про те, що наданий суду відеозапис подій не є безперервним і на ньому не зафіксована зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не може бути підставою для скасування постанови суду та висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до положень ст. 266 КУпАП до матеріалів справи долучаються відеозапис проведення огляду водія на стан сп`яніння, а не повний запис спілкування працівника поліції з водієм.

Надані суду матеріали достовірно підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що незадовго до складання протоколу ОСОБА_1 перебував на місцем проживання своєї знайомої, де вживав алкогольні напої, після чого вийшов до автомобіля, який був припаркований поблизу, в особистих справах, спростовуються наданим суду відеозаписом, з якого вбачається, що автомобіль був зупинений працівниками поліції у промисловій зоні, де відсутні житлові будинки.

Вказану обставину також підтвердив поліцейський ОСОБА_4 пояснивши, що події, описані в протоколі, відбувались на вулиці Саперно-Слобідьська в місті Києві, де відсутні будь-які житлові будинки.

Крім цього поліцейський ОСОБА_4 зазначив, що під час спілкування на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 розповідав іншу версію подій, відмінну від його пояснень у судовому засіданні, що також частково підтверджується наданим суду відеозаписом з камери поліцейського.

Твердження в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 заявив про свою не згоду з результатами тесту поліцейському, відеозапис з камери якого не долучений до матеріалів справи, спростовується наданим суду відеозаписом, на якому не зафіксовано не згоду ОСОБА_1 з результатами тесту, не дивлячись на те, що поліцейські протягом 10хв. намагалися отримати від нього пряму відповідь стосовно його згоди з результатами тесту, однак ОСОБА_1 від відповіді ухилявся. Також про свою не згоду з результатами тесту ОСОБА_1 мав можливість заявити при ознайомлені з протоколом про адміністративне правопорушення, однак цього не зробив.

Також суд вважає, що наявна описка в акті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 стосовно дати його складання, не є підставою для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки дата проведення огляду останнього на стан сп`яніння зафіксована на відеозаписі камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, про що свідчить відсутність його підпису, є безпідставними, так як на відеозаписі зафіксовано намагання роз`яснити ОСОБА_1 його права, а також пропозиція підписати протокол, на що останній не реагує.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять відомостей про виклик ОСОБА_1 до суду першої інстанції у порядку, передбаченому ст. 277-2 КУпАП. Однак, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Порушені права ОСОБА_1 були поновлені шляхом прийняття його апеляційної скарги та надання можливості довести свої доводи суду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

Виходячи з доводів апеляційної скарги та матеріалів справи, підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Петровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 2 травня 2023 року задовольнити та поновити йому цей строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Петровича залишити без задоволення, постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 2 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт