Справа № 161/3185/23
Провадження № 3/161/1429/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Датинь Ратнівського р-ну Волинської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідних правопорушень протягом року не притягувався, не судимого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

15.02.2023 року близько 18:18 год., ОСОБА_1 перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , порушив п. п. 1, 2, 3 Термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 219739 від 15.02.2023 року, встановленого терміном 5 діб, а саме: повернувся додому вибивши двері та ображав співмешканку ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно із адміністративними матеріалами, складеними відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 755929 від 15.02.2023 року, з якого слідує, що 15.02.2023 року близько 18:18 год., ОСОБА_1 перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , відмовився виконувати законну вимогу працівника поліції припинити вчиняти протиправні дії, при цьому у грубій формі висловлював погрози в сторону останніх.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не визнав, суду пояснив, що між ним та його співмешканкою виник звичайний побутовий конфлікт на тлі вживання алкогольних напоїв. Двері в квартирі він не вибивав, однак він дійсно висловлювався в сторону ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 особисто підтвердив ту обставину, що 15.02.2023 року близько 18:18 год., він перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , та ображав співмешканку ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

Наведені обставини, у своєму взаємозв`язку, беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства психологічного характеру та невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

На переконання суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, також підтверджується наступними доказами, які були дослідженими в ході розгляду справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 755954 від 15.02.2023 року (а.с. 1);

-протоколом про адміністративне затримання серії А3 № 019166 від 15.02.2023 року (а.с. 5);

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 219739 від 15.02.2023 року (а.с. 6);

-електронним рапортом ст. інспектора-чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. від 15.02.2023 року (а.с. 7);

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 15.02.2023 року (а.с. 8);

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 15.02.2023 року (а.с. 9).

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Вищевказана норма є бланкетною та містить відсилання, зокрема, до положень ЗУ «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України та статус поліцейських.

Статтею 31 вищевказаного Закону визначено вичерпний перелік поліцейських заходів (законних розпоряджень), які можуть бути застосовані відносно особи, у разі наявності підстав вважати про її причетність до вчинення правопорушення та за невиконання яких (зокрема, шляхом ухилення, непокори, ігнорування) може наступати адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, в який спосіб ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського та у чому саме такі полягали.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ № 755929 від 15.02.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 у грубій формі висловлював погрози в сторону останніх.

Вищевказані дії ОСОБА_1 можуть містити в собі подію та склад іншого адміністративного правопорушення, зокрема за ст. 173 КУпАП, однак не вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З аналізу вищевказаної норми законодавства слід зробити висновок, що неможливо притягнути особу до відповідальності на підставі доказів, які викликають сумніви та, в свою чергу, не встановлюють беззаперечності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що при оформленні матеріалів справи не дотримано вимог Закону, не сформульовано склад адміністративного правопорушення за яким, щодо ОСОБА_1 було складено протокол, у зв`язку із чим він не може бути взятий за основу доведеності вини останньої, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не може виходити за межі наданих йому повноважень, оскільки відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отавини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн.

На підставі ст. ст. 173-2, 185 КУпАП, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 34-36, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. 185 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська