ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/16/23 Справа № 695/1434/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Ушакова К. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Новіка В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №148414 від 05 червня 2022 року ОСОБА_2 05 червня 2022 року о 17.15 год. на 1 км. а/д Золотоноша-Драбів керував автомобілем ВАЗ 2107 номерні знаки НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Новік В.І. просить скасувати вищевказану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилалась на те, що, через неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи, він і ОСОБА_2 не були присутніми у судовому засіданні і не отримували копію постанови. Про її наявність дізналася 21 жовтня 2022 року підчас ознайомлення з матеріалами адміністративної справи.

Вважає, що вищезазначена постанова є незаконною, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушено норм процесуального права, а також помилковою, оскільки не надано об`єктивної оцінки наявним в матеріалах справи доказів, що спростовують наявність у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на законодавство про адміністративне правопорушення щодо порядку збирання доказів, складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року, вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення, наявні невідповідності його складання, які мають значення для вирішення справи.

З цього приводу зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про адміністративні-територіальні межі, де знаходиться ділянка автомобільної дороги за місцем складання вказаного протоколу, а також де виявлено правопорушення; не зазначено результат огляду (в проміле) застосування приладу «Драгер»; який саме пункт п.2.9 ПДР порушив водій ОСОБА_3 ; відсутній відеозапис боді-камери № 086, на який є посилання у протоколі; протокол про адміністративне правопорушення має описки і виправлення.

Також зазначає, що пояснення свідків, які були при огляді із застосуванням приладу «Драгер», складені однією особою, без зазначення їх згоди, без роз`яснення ст. 63 Конституції України.

Зазначає, що в мотивувальній частині постанови судді, що оскаржується, невірно вказані ініціали особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Приводить доводи щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду, через що той не мав можливості приймати участь при розгляді справи в суді першої інстанції та надати пояснення по суті правопорушення.

Наводить версію подій, за якою ОСОБА_1 05 червня 2022 року не був водієм автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перебував в цьому автомобілі як пасажир на передньому правому сидінні. Автомобілем керував водій ОСОБА_4 . Також в салоні даного автомобіля перебувала пасажиром ОСОБА_5 . Вказує, що рухались вони цим автомобілем (під керуванням ОСОБА_4 ) по автодорозі Золотоноша - Драбів, зі сторони смт.Чорнобай в напрямку с. Драбів, в Золотоніському районі Черкаської області. Коли проїхали КП (колишній пост ДАІ), з`їхавши з кільцевої дороги в напрямку с.Драбів та зупинились біля правого узбіччя (неподалік блокпосту). Зупинка була вимушена, оскільки ОСОБА_4 пригадав, що забув документі та барсетку в магазині, куди на передодні вони заїжджали та пили каву. Оскільки в барсетці був технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2107, було прийняте рішення попутками повернутись за документами. ОСОБА_5 поїхала з ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 залишився в автомобілі ВАЗ 2107. Через 20 хвилин до стоячого на узбіччі автомобіля, підійшов озброєний чоловік в камуфляжній формі, який чергував на вищевказаному «посту поліції». Вказаний чоловік, який не представився, після спілкування з ОСОБА_1 , оскільки той не надав техпаспорта на автомобілі ВАЗ 2107 в якому він перебував, викликав поліцію. По прибуттю поліції на їхню вимогу ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, пояснивши, що дана обставина буде обтяжливою, якщо він викрав даний автомобіль. Тест на приладі «Драгер» показав 1,67 проміле. Далі працівник поліції відігнав автомобіль ВАЗ 2107 до Золотоніського райвідділку. Спочатку працівники поліції підозрювали ОСОБА_1 у незаконному заволодінні транспортним засобом. Згодом інший поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився підписувати адміністративний протокол та надавати буть-які письмові пояснення, оскільки вбачав, що працівники поліції хочуть, притягнути його за угон автомобіля, цебто до кримінальної відповідальність. Пізніше він підписав протокол, в якому зазначив, що з освідуванням згідний, але це було в Золотоніської райвідділку. Зазначає, що коли на місце пригоди прибули водій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , було підтверджено, що ОСОБА_1 не керував вказаним автомобілем. Після чого автомобіль був безоплатно повернутий, а також ОСОБА_1 повернули оригінал посвідчення водія, саме в цей момент він підписав протокол. Відносно самого протоколу, то працівник поліції запевняв, що його буде скасовано (закрито) тим, про що буде складено рапорт, оскільки виникла помилка.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисників Новіка В.І. і Мартьянова В.І., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, заслухавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід відзначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді не зазначено, який з підпунктів п. 2.9 ПДР, котрий визначає певні заборони для водія, порушив ОСОБА_1 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №148414 від 05 червня 2022 року.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Утім зазначені у протоколі обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції доказами.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Щодо встановлення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки ВАЗ 2107 номерні знаки НОМЕР_1 слід зважити на таке.

У протокол про адміністративне правопорушення вказано, що події, зазначені у ньому фіксувались на бодікамеру № 086. Утім до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення технічний запис цих подій не було долучено.

У матеріалах справи відсутні відомості про свідків, котрим відомі обставини щодо керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2107 номерні знаки НОМЕР_1 за подій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , котрі засвідчили, що в їхній присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, не підтверджують обставин керування останнім транспортним засобом.

При цьому слід відзначити, що вказані свідки безпосередньо у суді не допитувались, на виклик до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки не повідомили.

При цьому в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані на підставі, яких можливо зробити висновок, що ОСОБА_1 керував цим автомобілем, цебто виконував функцій водія під час його руху.

За умов неможливості допиту безпосередньо в суді свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відсутності письмових пояснень ОСОБА_1 по суті адміністративного правопорушення за наслідками його складання, не долучення відеозаписів з бодікамер поліцейських, слід вважати, що протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ОСОБА_1 без зауважень є єдиний та вирішальним доказ, який встановлює, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та підтверджує, що він керував транспортним засобом.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Пунктом 1та підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції зазначено таке: кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

За таких обставин не надходження заперечень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення, не може слугувати доказом вчинення цього правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що версія ОСОБА_1 , що він не був водієм цього транспортного засобу, цебто не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена під час апеляційного перегляду постанови судді свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В апеляційного суду відсутні підстави для визнання цих показань свідків недостовірними, оскільки вони не спростовані доказами, котрі відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, був зобов`язаний зібрати поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суддя при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за відсутності даних про належне його повідомлення про час і місце судового розгляду, не дотримався приписів ст. 268 КУпАП, не надав можливості останньому дати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Отже у даному випадку розгляд суддею справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У цій справі є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що передувало складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

На підставі наявних доказів слідує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки за обставин складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був водієм транспортного засобу, що виключає наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Новіку В.І. строк апеляційного оскарження постанови судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Новіку В.І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук