ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/105/23 Справа № 694/1426/22 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Гордієнка О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 16.08.2022 о 23.00 год. по просп.Шевченка в м.Звенигородка Черкаської області, керував автомобілем «Renault Talisman», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2022 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до місцевого суду. Одночасно ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови місцевого суду.

Вважає проведення судового засідання без його участі та прийняття відносно нього рішення є грубим порушенням його конституційних прав.

В апеляційній скарзі посилається на те, що з метою об`єктивного вирішення справи, забезпечення прав та обов`язків усіх учасників процесу, враховуючи, що для встановлення обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, необхідні спеціальні знання, в зв`язку із чим приходить до висновку про необхідність призначення у справі судової психіатричної експертизи.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Гордієнка О.В. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2022 ОСОБА_1 та його захисник не були присутні у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, з матеріалами справи захисник Гордієнко О.В. ознайомився в суді першої інстанції 04.01.2023, тоді як апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду 06.01.2023, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 155331 від 16.08.2022 про те, що 16.08.2022 о 23 год. 00 хв. у м.Звенигородка по пр-ту Шевченка ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Talisman», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- пояснення від 16.08.2022, отриманих від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно яких, 16.08.2022 о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Talisman», д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та який відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозапису, переглянутого в суді апеляційної інстанції.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що проведення судового засідання без його участі та прийняття відносно нього рішення є грубим порушенням його конституційних прав.

Виходячи із матеріалів справи, вважаю зазначені доводи неприйнятними, так як ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання, судом першої інстанції, повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.13, 14).

Апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки зазначені обставини узгоджуються з вимогами ч.2 ст.268 КУпАП, яку було враховано місцевим судом та в повній мірі обґрунтовано своє рішення з даного приводу. Також місцевим судом враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається про необхідність призначення у даній справі судової психіатричної експертизи, тоді як під час розгляду справи в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ні він, ні його захисник Гордієнко О.В. не заявляли клопотання щодо призначення експертизи. Тоді як у суду відсутні підстави для призначення експертизи без клопотання осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, а тому дані доводи ОСОБА_1 є неспроможними.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він просить скасувати оскаржувану постанову, а справу направити на новий розгляд до місцевого суду.

В свою чергу, ч.8 ст.294 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, вважаю, що зазначене прохання апелянта не може бути задоволене, так як апеляційний суд позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до місцевого суду, оскільки це не передбачено вимогами ч.8 ст.294 КУпАП.

За таких обставин приходжу висновку, що підстави для зміни чи скасування постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2022 року відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба