Справа № 357/1130/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДПС у Київській області Державної податкової служби України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 164 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 13/10-36-07-08 від 05.01.2023 року, ОСОБА_1 вчинив правопорушення: згідно акту перевірки о 10 год. 00 хв. від 05.01.2023 року на АЗС за адресою: м. Біла Церква, на розі вулиць Молодіжна та Заводська, що належить ОСОБА_1 встановлено факт порушення порядку проведення господарської діяльності, а саме: 05.01.2023 громадянин ОСОБА_1 здійснював реалізацію пального без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ст.15 ЗУ від 19.12.95 р. №481895-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального».

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив суду, що того дня він працював без офіційного працевлаштування на АЗС, на яку влаштувався працювати за два дні до даних подій та дійсно здійснював реалізацію палива, оскільки це входило в його обов`язки, як працівника даної АЗС. На дану АЗС прибули працівники ДПС та почали з`ясовувати хто є власником даної АЗС, тому ОСОБА_1 зателефонував особі, котра керує даною АЗС. та написав письмові пояснення про обставин, які йому відомі. ОСОБА_1 зазначив, що на АЗС прибула особа, котра керує вказаною АЗС та працівники ДПС спілкувались з нею, натомість згодом відносно ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 вказав, що власником даної АЗС він не є та жодною підприємницькою діяльністю він не займався, а виключно здійснював свої посадові обов`язки як найманого працівника АЗС.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення № 13/10-36-07-08 від 05.01.2023 року, копію акту (довідки) фактичної перевірки від 05.01.2023, акт, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 05.01.2023, копію акту відмови від підписання матеріалів перевірки від 05.01.2023, копію талону-повідомлення єдиного обліку №597, фотознімки, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Протоколом про адміністративне правопорушення № 13/10-36-07-08 від 05.01.2023 року, ОСОБА_1 інкримінується здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме здійснення реалізації пального.

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що він не являється власником вказаної у протоколі АЗС та не здійснює підприємницьку діяльність, а був виключно найманим працівником про що ОСОБА_1 й повідомив працівникам ДПС.

На вказане, суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на спростування доводів ОСОБА_1 , при цьому суд вказує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зауважує, що в даному випадку ОСОБА_1 не являється суб`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки останній не провадить господарську діяльність особисто без отримання відповідної ліцензії. В даному випадку підлягали з`ясуванню ті обставини, хто саме здійснює таку господарську діяльність, кому належить дана АЗС, та чи наявна у особи, котра провадить таку діяльність ліцензія на провадження такого виду діяльності, чого не було дотримано уповноваженою особою на складення протоколу.

Наслідком того, що уповноваженою особою не було належним чином встановлено особу відповідальну за вчинення даного правопорушення стало притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, що є неприпустимим.

За встановлених судом обставин, суд зауважує, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним.

Крім цього суддя звертає увагу, що санкція ч.1 ст.164 КУпАП тягне за собою накладення штрафу з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої, проте з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, на вказаній АЗС працівниками ДПС не вилучалось, що викликає певні сумніви.

Суддя вказує, що відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Суддя також наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Суддя також зазначає, що з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України слідує, що дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 164, ст. 221, 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ