ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/629/22 Номер провадження 33/814/1030/23Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Гречка Є.В.

Захисника адвоката Матарикіної С.П.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Матарикіної Світлани Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ( після уточнення вірним є номер 69), винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 24 січня 2022 року о 15:33 год. на 448 км автодороги М-03 в м. Харкові, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6820 або у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Матарикіна С.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження закрити.

В апеляційній скарзі посилається на відсутність відеозапису, який би зафіксував складання протоколу працівниками поліції, а також вказує на неналежність підпису в ньому ОСОБА_1 .

Зазначає, що водій не відмовлявся від проходження огляду в медичній установі, а лише наполягав на проходженні такого огляду в м. Валки, що є територіально наближеним до його місця проживання та зупинки автомобіля? тому заперечував необхідність поїдки до м. Харкова.

Також просить взяти до уваги нотаріально посвідчені пояснення свідка, який перебував разом з водієм в машині під час зупинки працівниками поліції, бачив весь перебіг події та стверджує, що водій ОСОБА_1 був тверезим.

Разом з апеляційною скаргою захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи, а копію постанови отримав наприкінці січня 2023 року.

Після ознайомлення з матеріалами справи 13.02.2023, зняття копій та отримання копії відеозапису правопорушення, в 10-ти денний строк була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні 18.01.2023 під час розгляду справи, а з матеріалами справи захисник ознайомилася 13.02.2023 в місцевому суді, після укладання 06.02.2023 договору про надання правової допомоги. Після чого, 21.02.2023 засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААБ №302101, складений 24.01.2021 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння,

акт огляду на стан сп`яніння,

направлення на огляд до КНП ХОР ОНД водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння,

записи з бодікамер працівників поліції,

рапорт поліцейського.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з рапорту працівника поліції, автомобіль під керування ОСОБА_1 було зупинено за порушення п. 12. 4 ПДР перевищення швидкості в населеному пункті.

Вказані обставини не заперечуються притягнутим, який дійсно підтвердив факт порушення ним правил дорожнього руху в частині перевищення швидкості.

В подальшому з відеозапису бодікамер працівників поліції вбачається, що під час спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, в зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на місці зупинки або в лікаря нарколога.

Висловлюючи неоднозначну думку щодо проходження огляду на стан алкогольного спяніння, водій не погоджувався пройти на місці, а лише в медзакладі, проте на пропозицію проїхати до медичної установи в м. Харків, відмовився, зауважуючи, що згоден проїхати в м. Валки.

Факти відмови від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовані на бодікамери о 15:49 год, та о 15:55 год. в присутності двох свідків.

Вказані обставини стали підставою для складання працівником поліції протоколу за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності відеофіксації складання протоколу не беруться судом до уваги, оскільки ані нормами КУпАП, ані Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння не передбачено складання протоколу про адмінправопорушення під відеозапис.

Необхідність здійснення відеофіксації технічними засобами визначено положеннями ст. 266 КУпАП під час проведення процедури огляду на стан сп`яніння, що і було здійснено працівниками поліції в даному випадку.

Сама по собі відсутність відеозапису під час оформлення протоколу про адмінправопорушення - не свідчить по недотримання працівниками поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння та не може розцінюватись судом як обставина, що впливає на встановлення його вини.

Також не беруться судом до уваги посилання апелянта про бажання водія пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі за його вибором, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Так, приєднаними до справи відеозаписами, а також власними поясненнями притягнутого в суді апеляційної інстанції - доводиться факт його відмови від проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу шляхом продуву газоаналізатора Драгер, оскільки як пояснив сам ОСОБА_1 він не довіряє цьому приладу та не вважає об`єктивними результати проходження огляду на ньому.

Також в апеляційної інстанції відсутні підстави приймати до уваги в якості належного доказу письмові пояснення ОСОБА_4 , який називає себе пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки такі покази зафіксовані лише в письмовому вигляді та не відповідають критерію безпосередності.

В даному випадку такі покази як самостійне джерело доказів мають бути добуті судом безпосередньо шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Між тим, відповідного клопотання про допит останнього в судовому засіданні стороною апелянта не заявлено.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Матарикіній Світлані Петрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Матарикіної Світлани Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна