Справа № 297/2330/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
14.12.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою її захисника адвоката Данканича В.В. на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2023,
Постановою судді Берегівського районного суду від 21.07.2023 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади , з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80грн судового збору.
У постанові судді від 21.07.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.
В апеляційній скарзі захисник Данканич В.В. просить зазначену вище постанову судді від 21.07.2023 скасувати, а провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник Данканич В.В. посилається на те, що із оскаржуваної постанови слідує, що діяння ОСОБА_1 кваліфіковано як спроба незаконного перетинання державного кордону України. В обґрунтування місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 005262 від 01.07.2023 та інші матеріали справи.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином України, а також громадянином Чеської Республіки.
При цьому суд першої інстанції приймаючи рішення, не врахував, що чинним в Україні законодавством відповідальності за множинне громадянство не передбачено.
Захисник вважає, що дії ОСОБА_1 не суперечать положенням ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 (зі змінами) щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції «Про громадянство», ратифікованої Україною.
Доказів того, що ОСОБА_1 в`їжджаючи в Україну та надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Чехії діяла з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів не міститься.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними і допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.
Разом з апеляційною скаргою захисником Данканичем В.В. подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2023.
Вказує, що постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2023 ОСОБА_1 не отримувала, про вказану постанову суду вони дізналися 14.08.2023 з офіційного сайту «Єдиного державного реєстру судових рішень» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судові засідання в апеляційному суді, призначені на 13.10.2023, 10.11.2023, 14.12.2023 ОСОБА_1 та її захисник Данканич В.В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, заяв та клопотань не подавали.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, апеляційну скаргу задовольнити із наступних підстав.
Встановлено, що судом першої інстанції 21.07.2023 справу про адміністративне правопорушення запроваджену щодо ОСОБА_1 розглянуто без її участі. В матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 оскаржуваного рішення.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд визнає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, з метою недопущення порушення права на захист та доступ до правосуддя, клопотання слід задовольнити, строк поновити.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Місцевим судом при розгляді справи вищенаведених вимог закону не дотримано, а складеному щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та іншим матеріалам справи належної оцінки надано не було.
Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або у пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 005262 від 01.07.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_1 ; копію паспорта громадянина Чехії ОСОБА_1 ; копію особової картки ОСОБА_1 ; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; заяву ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , перетинаючи кордон України у пункті пропуску «Лужанка» надала інспектору прикордонної служби паспорт громадянина Чехії.
Вищевказане підтверджується як оформленими працівниками прикордонної служби процесуальними документами, так і наведеними в апеляційній скарзі доводами.
Апеляційний суд констатує, що чинним законодавством в Україні відповідальності за множинне громадянство не передбачено.
Відповідно до вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 (зі змінами), пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.
Цим же законом (п.п.12, 14 ч.1 ст.1) передбачено, що паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.
При цьому перевірка документів, тобто дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, здійснюється з метою встановлення їх дійсності та приналежності конкретній особі.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , будучи громадянином України, має також закордонний паспорт громадянина Чехії № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_2 , за яким вона 01.07.2023 перетинала державний кордон України, як громадянин Чехії. Вказаний документ містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу, дає право на в`їзд або виїзд з держави (і це узгоджується із вимогами Європейської Конвенції «Про громадянство»).
Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 перетинала державний кордон поза межами пункту пропуску, також немає даних, які свідчать про підробку пред`явленого нею документу, його недійсність чи інші протиправні ознаки.
Наведені вище обставини та докази свідчать про те, що у ОСОБА_1 є паспорт громадянина Чехії, що є офіційним документом, достовірність якого не оспорюються, і який надає їй певні права, в тому числі й на в`їзд в Україну чи виїзд із України.
Доказів на спростування вказаних обставин апеляційному суду не надано і у справі такі відсутні.
Дії ОСОБА_1 не суперечать положенням ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами) щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції» Про громадянство», ратифікованої Україною.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинила спробу незаконного перетину державного кордону України у пункті пропуску без відповідних документів, не ґрунтується на фактичних обставинах справи, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими й заслуговують на увагу.
Одночасно, апеляційний суд вважає, що позиція суду першої інстанції відносно тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції "Про громадянство" від 06.11.1997, ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006, згідно з якою Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст.17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави - учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а тому, постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
Клопотання захисника Данканича В.В. задовольнити.
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2023 у даній справі щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Данканича В.В. задовольнити.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош