Справа № 309/2631/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
13.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Цопко С. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Цопко С. В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України, непрацюючого,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн на користь держави.
В апеляційній скарзі адвокатка Цопко С.В. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що її підзахисний транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував, автомобіль був припаркований і коли ОСОБА_1 підійшов до нього, поліцейський безпідставно склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, апелянтка вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом у справі, оскільки у ньому відсутні відомості про свідків події. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Цопко С. В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був повідомлений у встановлений законом спосіб, тобто йому було відомо про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідками про доставку SMS- повідомлення від 26.05.2023. До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, заяв про відкладення судового засідання на інший день сторона захисту не надсилала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд бере до уваги процесуальну поведінку ОСОБА_1 , а саме те, що він жодного разу не з`явився на розгляд справи в апеляційному суді, а також той факт, що судове засідання неодноразово відкладалось - 12.10.2022 (а. с. 37), 31.01.2023 (а. с. 39-43), 24.05.2023 (а. с. 44-48), 28.08.2023 (а. с. 44-53), а також те, що у розгляді справи бере участь адвокатка Цопко С.В., тому, при вирішенні питання щодо проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Висновком лікаря КНП «Хустська центральна лікарня ім. Віцинського О. П.» №54 від 21.07.2021, щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Своїм підписом у медичному висновку водій ОСОБА_1 підтвердив, що погодився з його змістом, не заперечив той факт, що результати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є достовірними (а. с. 2).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4518428 від 21.07.2021, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 2 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн (а. с. 3).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 21.07.2021, яку фіксував працівник поліції на бодікамеру. Так, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов освідування у закладі охорони здоров`я, результат огляду був позитивний 1, 95 % проміле. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовним, та в розумінні статті 251 КУпАП його слід вважати належним, достовірним та достатнім доказом у справі.
Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції на предмет належності, достовірності та достатності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Нодь В. Й. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Хустська центральна лікарня ім. Віцинського О. П.» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та у медичному висновку, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні своїх посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
При оцінці доводів апелянтки про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, оскільки автомобіль був припаркований, і коли ОСОБА_1 підійшов до транспортного засобу, поліцейський безпідставно склав протокол про адміністративне правопорушення, - суд апеляційної інстанції такі розцінює критично з огляду на те, що докази, які містяться у матеріалах справи свідчать про зворотне.
Письмові докази, а також відеоматеріал, який досліджений апеляційним судом на предмет належності та допустимості, безумовно свідчать про те, що сумнівів у тому, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення, не виникає.
Так, вищенаведені докази підтверджують те, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, де було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1, 95 % проміле. Матеріали справи свідчать про те, що зауважень або заперечень з приводу проведеного лікарем освідування ОСОБА_1 не висловлював. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає надуманими доводи адвокатки Цопко С. В. про те, що працівниками поліції був безпідставно складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.
Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, який особисто підписаний ОСОБА_1 та переглянувши відеоматеріал, апеляційний суд констатує, що вказані твердження спрямовані виключно на намагання ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки вищевказаними доказами підтверджено, що при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Водночас, апеляційний суд враховує і те, що стороною захисту дії поліцейських не оспорювались, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у матеріалах справи. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці також не оспорюється як і те, що на відеозаписі саме ОСОБА_1 , і саме йому, а не іншій особі належать підписи у процесуальних документах.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянтки про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки транспортний засіб був припарковиний. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. До того ж, апеляційний суд бере до уваги зміст постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4518428, яка є належним доказом у справі, і яка апелянтом не оспорювалась, з якої, зокрема, убачається, що 21.07.2021, о 16 год 14 хв, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи на це права, чим вчинив і адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Водночас, апеляційний суд враховує і те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці не оспорюється. Окрім цього, доказів про наявність будь-яких порушень з боку поліцейських, на які посилається апелянтка, у матеріалах справи не має, їх адвокатка Цопко С. В. не надала ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані приєднала до апеляційної скарги.
Безпідставними апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом у справі, оскільки у ньому відсутні відомості про свідків події.
Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, залучення свідків при проходженні освідування водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є необхідним тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. З матеріалів справи убачається, що на відеозаписі зафіксована подія, що мала місце 21.07.2021 за участі ОСОБА_1 , при цьому апеляційним судом встановлено, що освідування проводилось за відсутності будь-яких свідків.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокаткою Цопко С. В. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Цопко С. В., залишити без задоволення.
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН