Справа 350/1714/23
Номер провадження 3/350/605/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Відділенням поліції №2 (сел.Рожнятів ) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області направлено до суду для розгляду справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №992587, 02.10.2023 біля 16:45 год. в с.Креховичі по вул.Л.Українки в магазині «Продукти» гр. ОСОБА_1 всупереч вимогам ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» здійснила роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме пива «Львівське» ємністю 0,5 л. гр. ОСОБА_2 без ліцензії.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, хоча судом вживалися заходи щодо її належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи. Водночас, суд бере до уваги, що у попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Дуткевич М.В. ознайомились із матеріалами справи та заявили клопотання про відкладення розгляду у справі задля належної підготовки своєї позиції в суді. За таких обставин, суд вважає за можливе справи розглянути без участі особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки вона не прибула в судове засідання без поважних причин, жодних клопотань про відкладення розгляду у справі від неї до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Диспозицією ч.1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 992587 від 02.10.2023 вбачається, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, що передбачені диспозицією ч.1 ст. 164 КУпАП, зокрема здійснення господарської діяльності без одержання ліцензій на продаж алкогольних напоїв.

Всупереч викладеній у протоколі фабулі адміністративного правопорушення, діяння ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.156 КУпАП, диспозиція якої не містить посилання на здійснення діяльності щодо продажу алкогольних чи тютюнових виробів без відповідної ліцензії.

Отже, зазначена у протоколі суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, зокрема щодо здійснення господарської діяльності без одержання ліцензій на продаж алкогольних напоїв не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах обставин та кваліфікації дій особи, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а норми Кодексу України про адміністративне правопорушення не передбачають для суду можливості самостійно перекваліфіковувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тим більше, якщо це погіршує становище особи, оскільки суд, діючи таким чином, порушував би вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній один із обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП - об`єктивна сторона.

Окрім цього, для наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, необхідним є доведення як факту торгівлі, так і факту того, що предметом торгівлі були саме алкогольні напої та тютюнові вироби без марок акцизного податку.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо факту продажу алкогольних та тютюнових виробів без марок акцизного податку, якими можуть бути: носії фото-відео фіксації правопорушення, пояснення свідків, грошові кошти, тощо.

Окрім цього, у матеріалах справи відсутні відомості про свідків, які могли б підтвердити, що за викладених у протоколі обставин ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами (пояснення свідків, матеріалів відео та фотофіксації) не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП

Щодо вилучених відповідно до протоколу речей для тимчасового зберігання, суд зазначає таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №992587 поставлено у провину роздрібну торгівлю алкогольними напоями, зокрема пивом марки «Львівське» ємністю 0,5 л.

Водночас, у відповідній графі протоколу також зазначено, що у присутності понятих проведено особистий огляд та огляд речей, передбачені статтею 264 КУпАП, що були у гр-ки ОСОБА_1 , та згідно із статтею 265 КУпАП виявлені речі вилучено для тимчасового зберігання, зокрема: пиво «Львівське» світле ємністю 33,45 літра, пиво «Арсенал» ємністю 8,6 літра, пиво «Львівське 1715» ємністю 23,2 літра, пиво «Соло» ємністю 4,5 літра, пиво «Київське» розливне ємністю 3,6 літра.

Такі ж відомості про факт вилучення у ОСОБА_1 вищезазначених марок пива у відповідній кількості вбачаються і з квитанції №24, долученій до матеріалів справи.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Однак, матеріалами справи не підтверджено, що пиво марки «Львівське» ємністю 0,5 літрів, про яке зазначено у фабулі протоколу, є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення.

Окрім цього, матеріали справи не містять відомостей, на підставі яких суд міг би встановити, чи мають інші вилучені відповідно до протоколу алкогольні напої відношення до будь-якого адміністративного правопорушення, та у зв`язку з чим така продукція була вилучена.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що суд прийшов до переконання про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тому вилучені у ОСОБА_1 алкогольні напої відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №992587 та квитанції №24 підлягають поверненню останній.

Керуючись п. 1 ст.247, 256 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Речі, вилучені відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №992587 та квитанції №24 для тимчасового зберігання повернути ОСОБА_1 .

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя А.М. Бейко