Справа № 603/358/23
Провадження № 3/603/196/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 518528 від 08.07.2023 року ОСОБА_2 08.07.2023 року о 21 год 08 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у словесних погрозах фізичною розправою та шарпанні за верхній одяг, що викликало у постраждалої побоювання за свою безпеку, та внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої

ОСОБА_2 у судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що у нього з дружиною виникла побутова сварка, домашнього насильства стосовно дружини він не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні просила закрити провадження у справі, оскільки у неї з чоловіком був лише словесний конфлікт, ОСОБА_2 домашнього насильства не вчиняв, працівників поліції викликав хтось із сусідів, а письмові пояснення написані поліцейським вона підписала, не прочитавши їх.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає, зокрема, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 518528 від 08.07.2023 року, ОСОБА_2 08.07.2023 року о 21 год 08 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у словесних погрозах фізичною розправою та шарпанні за верхній одяг, що викликало у постраждалої побоювання за свою безпеку, та внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

До протоколу додано рапорти працівників поліції від 08.07.2023 року, зі змісту яких слідує, що 08.07.2023 року о 21 год 08 хв надійшло повідомлення зі служби «102» від анонімного заявника, в слухавці було чути сильні крики чоловіка та жінки, а також плач дитини. Передзвонивши до заявника, останній повідомив адресу, але не вказав анкетні дані. Під час виїзду на місце події встановлено, що ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.

Також в матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_3 від 08.07.2023 року, з яких убачається, що 08.07.2023 року її чоловік ОСОБА_4 під час словесного конфлікту висловлювався у її сторону нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою та шарпав її за верхній одяг.

Проаналізувавши усе вищенаведене, суд проходить висновку, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду у справі N 338/1/17 від 26.04.2018 року). Також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення рапорт працівника поліції (постанова Верховного Суду у справі N 524/5741/16-а від 20.05.2020 року).

Також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення рапорт працівника поліції (постанова Верховного Суду у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 року).

Враховуючи наведене, вищевказані докази не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою. Інших доказів, окрім письмових пояснень ОСОБА_3 , які остання заперечує, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено.

Окрім того, суд звертає увагу, що необхідно розрізняти поняття «насильство» та «конфлікт» («сварка»), яким є гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, а також стан (період) взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки.

Відповідно до п. п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, з наявних у провадженні суду матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також з огляду на надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , убачається, що 08.07.2023 року о 21 год 08 хв між ними виник саме конфлікт (сварка). Відтак сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положенням п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247, 280, 251, 252, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя Ю. Г. Гудкова