Номер провадження: 33/813/1917/23
Номер справи місцевого суду: 496/3195/23
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О., захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лашкевича Дмитра Володимировича,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Лашкевича Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 24 серпня 2023 року ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 24 серпня 2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2023 року о 23:34 год. в Одеській області Одеського (Біляївського) району смт Хлібодарське вул. Ізмаїльська,1, ОСОБА_1 , будучи притягнутим постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 23 листопада 2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто повторно протягом року, керував т/з «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, плутана мови. Від проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою Drager, та у спеціалізованому медичному закладі відмовився.

В апеляційній скарзі захисник Лашкевич Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 24 серпня 2023 року, закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що органами патрульної поліції ОСОБА_1 не переслідувався, а зупинка його автомобіля була неправомірною і безпідставною, а відтак і усі подальші дії правоохоронців, у тому числі і вимога щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, на думку захисника, також була неправомірною. Як на підставу для задоволення апеляційних вимог посилається на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2023 року у справі №496/2840/23, якою ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 122-2 КУпАП, де у вказаній захисником справі предметом розгляду був протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №428712 від 07 квітня 2023 року. У межах справи, згадуваної захисником, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з тих підстав, що на відеозаписі відсутній момент зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 . На думку сторони захисту, зазначена вище справа, наряду зі справою, що переглядається свідчать про те, що зупинка транспортного засобу під керування ОСОБА_1 була неправомірною. Також посилається на те, що наявні у справі відеозаписи мають фрагментарний характер, в них відсутня цілісність та безперервність. Поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та правоохоронцями не було названо їх прізвища, посаду, спеціальні звання. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №027980 від 06 квітня 2023 року за ч.2 ст. 130 КУпАП та інші докази у справі містять розбіжності у місці та часі правопорушення, та у часі складання самого протоколу про адміністративне правопорушення. У змісті протоколу про адміністративне правопорушення, хибно зазначено інформацію про Біляївський район, оскільки вказана адміністративно-територіальна одиниця ліквідована, таким чином до змісту протоколу внесено неіснуючі відомості, що є недопустимим. Звертає увагу, що час вчинення адміністративного правопорушення у протоколі за ч.2 ст. 130 КУпАП (23:34 год.) та протоколі за ст. 122-2 КУпАП (23:30 год.) є різним, хоча ці протоколи складені працівниками поліції одного екіпажу. Водночас, зазначає, що фактично інкриміноване правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП було скоєно о 23:38 год., тобто тоді, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Окрім того, звертає увагу, що згідно відеозапису, фактично поліцейський розпочав складати протокол про адміністративне правопорушення о 23:57:23 год., тоді як у змісті документа зазначив час складення о 23:58 год. Також зауважує, що у змісті протоколу, а саме у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», та у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» відсутні відомості, що суперечить вимогам законодавства. Пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння була неналежною, оскільки поліцейські не проінформували водія про порядок такого огляду. На думку захисника, у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, які зафіксовані поліцейськими у змісті протоколу. У матеріалах справи відсутній оригінали постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, хоча на думку захисника, саме таке джерело доказу може свідчити про те, що водій раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Довідка від 11 квітня 2023 року з інформпорталу Національної поліції, на переконання адвоката, не є належним доказом тієї обставини, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Також звертає увагу, що у матеріалах справи відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, як і відсутнє письмове направлення на медичний огляд.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що в судовому засіданні участі ОСОБА_1 та його захисник участі не приймали, копію оскаржуваної постанови не отримували, з її змістом адвокат ознайомився лише 13 вересня 2023 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 24 серпня 2023 року судом прийнята оскаржувана постанова, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 25 серпня 2023 року і закінчився 04 вересня 2023 року.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт вручення

ОСОБА_1 чи б то його захиснику копії оскаржуваної постанови суду у межах строку на апеляційне оскарження. Як убачається з матеріалів справи, участь в судовому засіданні 24 серпня 2023 року (день ухвалення оскаржуваної постанови) ОСОБА_1 або його захисник не приймали, з апеляційною скаргою захисник Лашкевич Д.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся 18 вересня 2023 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення цього строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не заперечується та обставина, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у закладі охорони здоров`я. Не оспорюється адвокатом і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації,, а тому з огляду на приписи

ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваного рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №027980 від 06 квітня 2023 року, довідці, наданої поліцейськими згідно інформаційного порталу Національної поліції та відеозаписі, здійсненому правоохоронцями. Врахував суд і постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №027980 від 06 квітня 2023 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «06 квітня 2023 року о 23:34 год. в Одеській області, Подільському районі, смт. Хлібодарське, вул. Ізмаїльська, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, плутана мова. Від проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та за допомогою «Drager», та у спеціалізованому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, визначні у

ст. 256 КУпАП і ці приписи закону, правоохоронцями дотримано.

Посилання захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші докази у справі містять розбіжності місці та даті вчинення правопорушення, як підстава для скасування постанови суду та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №027980 від 06 квітня 2023 року, у ньому зазначено, як дату і місце його складення, так і зафіксовано місце і час вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає наведеним вище приписам закону.

Посилання захисника на те, що у змісті протоколу про адміністративне правопорушення в частині місця його складення, а також місця вчинення правопорушення, поліцейськими указано назву адміністративно-територіальної одиниці, яку на даний час ліквідовано, а саме Біляївський район, Одеської області, як на підставу для задоволення апеляційний вимог, суд відхиляє, оскільки само по собі ця обставина, за умови правильності викладення інших даних, які стосуються відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення та місце складення протоколу, що не заперечується апелянтом, не свідчить про те, що до змісту протоколу, поліцейськими було занесено неіснуючі відомості, як про те твердить захисник.

Вказівку захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП час вчинення цього правопорушення зазначений, як 23:34 год., тоді як у протоколі стосовно водія за ст. 122-2 КУпАП час скоєння цього правопорушення зазначено як 23:30 год., апеляційний суд вважає безпідставною, оскільки зазначені адміністративні правопорушення є різними за своїм складом, що впливає на момент (час) їх вчинення, між ними відсутній правовий зв`язок, а тому пов`язувати ці два різні процесуальні документи між собою в частині часу їх вчинення, апеляційний суд не знаходить підстав.

Та обставина, що у змісті протоколу про адміністративне правопорушення в частині вказівки про час вчинення правопорушення, поліцейськими зазначено 23:34 год., тоді як згідно відеозапису ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння о 23:38 год., тобто вчинив інкриміноване правопорушення, не може слугувати підставою для закриття провадження у справі, оскільки сама по собі ця обставина не спростовує правильних висновків щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водієм транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законом.

Аргументи захисника про те, що фактично протокол про адміністративне правопорушення правоохоронці розпочали складати о 23:57:23 год., тоді як у змісті протоколу поліцейськими зазначено, що час складення протоколу є 23:58 год., апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ця обставина не впливає на наявність у діях

ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що закон не пов`язує наявність незначених (несуттєвих) недоліків чи б то неточностей у змісті протоколу з наявністю підстав для закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно особи у зв`язку з відсутністю у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно із ч.3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Твердження адвоката про те, що у змісті протоколу про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» та у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» відсутні відомості, що суперечить вимогам закону, як на тому наполягає захисник, апеляційний суд відхиляє, оскільки як свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» зроблена відмітка про те, що пояснення не надходили, а у іншій графі міститься підпис ОСОБА_1 , належність та ідентичність яких саме ОСОБА_1 , захисник не заперечує та під сумнів не ставить.

Як убачається зі змісту протоколу, у графі до «протоколу додаються» зазначено: «запис з портативного відеореєстратора 471511; 473726».

Із долучених до матеріалів цієї справи відеозаписів убачається, що правоохоронці наздоганяли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , однак останній деякий час не зупинявся, при цьому порушував правила дорожнього руху, оскільки двічі проїхав на червоний сигнал світлофору, та перевищив допустиму швидкість руху, і саме у зв`язку з наявністю цих підстав, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими. Ці обставини ОСОБА_1 не заперечував, пояснивши, що поспішає додому.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відтак, зважаючи на обставини, викладені вище, слід висновку, що зупинка транспортного засобу під керування ОСОБА_1 була легітимною, а правоохоронці діяли у межах правового поля.

Посилання захисника на висновки суду, викладені у постанові Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2023 року у межах іншої справи №496/2840/23, де суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, як на підставу, що свідчить про неправомірність зупинки ОСОБА_1 , апеляційний суд оцінює критично, оскільки подібних висновків у межах вказаної вище суд не робив, та своє рішення суд мотивував тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, поліцейськими не було надано належних доказів вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки була неналежною, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки як убачається з відеозапису, у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння поліцейськими, як запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, плутана мова, що водієм не заперечувалося, тим паче, що ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкоголю, у зв`язку з чим на адресу ОСОБА_1 , поліцейський висловив вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і спеціалізованому медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, та йому було роз`яснено, що у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням вимог п.2.5 ПДР.

Твердження адвоката про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння є неприйнятним, оскільки згідно відеозапису, водій підтвердив факт вживання алкоголю, відтак наявність існування ознак алкогольного сп`яніння, не викликає сумнівів.

Щодо посилань захисника про недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання захисника про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних об`ємів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянта про відсутність у матеріалах справи акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також письмового направлення на медичний огляд, оскільки від проходження вказаного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується джерелами доказів, наявними у справі. За таких обставин, складення документів, про які зазначає захисник, у даному випадку не викликало потреби.

З приводу аргументів адвоката про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що відповідно до змісту протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що засвідчено його підписом.

Разом із тим, апеляційний суд також враховує, що у межах розгляду цієї справи

ОСОБА_1 реалізував право користуватися послугами захисника, про що свідчить ордер на надання правничої (правової) допомоги серії (а.с. 13) та копі витягу з договору про надання правової допомоги №б/н від 04 травня 2023 року (а.с.15). Також з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження, апеляційним судом було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду, тим самим, забезпечено право відстоювати та захищати власні права та інтереси перед судом. А тому, сама по собі, зазначена апелянтом обставина, на переконання апеляційного суду, не завадила

ОСОБА_1 реалізувати права, надані йому законом, у тому числі право на захист.

Твердження захисника про те, що надана поліцейськими довідка від 11 квітня 2023 року, не є належним джерелом доказів на підтвердження факту вчинення раніше

ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Аналіз ч.1 ст. 251 КУпАП дає підстави дійти висновку, що законодавець не визначає вичерпного переліку, кола документів, які можуть слугувати джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Як убачається з довідки від 11 квітня 2023 року, виданої згідно інформаційного порталу Національної поліції, ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року у справі №521/17086/22.

Матеріали справи підтверджують, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що переглядається, судом належним чином було перевірено на предмет достовірності обставину, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, про що свідчить копія постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року у справі №521/17086/22 (а.с. 40-42).

За таких обставин, висновки місцевого суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП є правильними.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Лашкевича Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 24 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Лашкевича Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 24 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко