Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
361/4969/22: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 13.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/893/2023
Справа № 361/4969/22
Головуючий в суді І інстанції Скрипка О.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 лютого 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю:

потерпілого ОСОБА_1 , який діє також як законний представник потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представника потерпілого Батечка Олександра Івановича,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , захисника Березинця Валерія Васильовича,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_3 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_3 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У апеляційній скарзі, поданій 09 січня 2023 року, потерпілий ОСОБА_1 , діючи також як законний представник потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказував, що з кривдницею ОСОБА_3 знайомий з вересня 2011 року. ОСОБА_3 виїжджати з квартири відмовляється, за квартиру не сплачує, навмисно робить дії для збільшення витрат на комунальні послуги, руйнує меблі, працювати відмовляється. З 2016 - 2017 року ОСОБА_3 почала систематично вживати нецензурну лексику, ображати його та спричиняти психологічне насильство над ним в присутності малолітньої дитини, а з рештою і над дитиною, провокуючи його на дії у відповідь. Після повернення з вимушеного виїзду на Західну Україну вони більше не поверталися до квартири, де проживали раніше, внаслідок чого лайки, погрози, образи та психологічне насильство з боку ОСОБА_3 у його бік, бік дитини та його матері ОСОБА_4 стали щоденними та більш жорстокими, в зв`язку з чим вони були вимушені неодноразово викликати поліцію, а згодом звернутися за допомогою до органу опіки та піклування. В бік дитини насильство приймає форму шантажу, погроз викинути з кімнати іграшки, крики, примушування, грубе поводження з дитиною, смиканні за волосся при зачісуванні, штовханні під час одягання тощо, доводячи дитину до сліз в його присутності, розповідає дитині під час спілкування вигадані історії нібито про те, що ОСОБА_1 спричиняв їй фізичне насильство.

Вказував, що суд першої інстанції як потерпілого в судове засідання його не викликав, про розгляд справи не повідомив, першопричини, які існували до складення протоколів про адміністративне правопорушення, не встановив, обставини справи не дослідив.

Вважав постанову суду незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Зазначав, що судом неправильно встановлено місце реєстрації особи, зазначивши місце реєстрації та фактичного проживання за однією адресою. Постанова містить невідповідні відомості про серію протоколу та дату його складення про адміністративне правопорушення, який відсутній в матеріалах справи, а саме замість протоколу ВАВ № 474172, складеного 29 вересня 2022 року, суд розглянув протокол серії ВАБ № 474172 від 22 вересня 2022 року. Постанова не містить повного опису обставин, що підтверджують вину кривдниці ОСОБА_3 , яка в своїх запереченнях її безпідставно не визнає. Суд залишив поза увагою письмову згоду кривдниці ОСОБА_3 з суттю правопорушень, викладених в протоколах, які були пред`явлені їй для ознайомлення, що вона підтвердила особистим підписом.

Наголошував, що конфлікт має місце та є триваючим, що підтверджується доказами - відеозаписами, які потерпілий в силу незалучення його судом до розгляду справи не зміг надати та спростувати позицію кривдника та її захисника. Щодо осіб, які викликали поліцію, то такою є свідок ОСОБА_4 , баба дитини, а не кривдниця ОСОБА_3 .

Вказував на недотримання судом норм процесуального права, а саме всупереч ст. 285 КУпАП, а саме протягом трьох днів не вислав потерпілому копію постанови, яку він отримав під розписку лише 03 січня 2023 року. Отже, суд вирішив питання про права потерпілого і дитини на захист від домашнього насильства без їх участі в судовому засіданні, обґрунтувавши свій висновок виключно запереченнями кривдниці та наданими характеристиками осіб, її подруг, які про дійсні обставини поведінки ОСОБА_3 не знають. Суд не дослідив пояснення ОСОБА_3 , в яких вона підтвердила, що дійсно кричала в присутності дитини. Суд дійшов суперечливого висновку щодо вчинення ОСОБА_3 психологічного насильства, яке завдало шкоди малолітній дитині, протиставивши норми ст. 173-2 КУпАП зміст протоколів, з яких ніби вбачається, що ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство відносно доньки та чоловіка. В той же час докази насильства суд оцінив за своїм внутрішнім переконанням, без урахування протоколів про адміністративне правопорушення, як документів, в яких зафіксовано факти вчинення насильства, а фактично подію правопорушення, підтверджену згодою кривдниці ОСОБА_3 на її підписами, а також поясненнями кривдниці.

Посилався на те, що з доданих до апеляційної скарги аудіо- та відеоматеріалів вбачається, що правопорушення у формі психологічного насильства ОСОБА_3 здійснює тривалий час. Суд першої інстанції зафіксованим в протоколах діям кривдницею ОСОБА_3 та підтверджених її підписами, як доказам, вчинення останньою адміністративного правопорушення проти потерпілих ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2 належної оцінки не надав.

Наголошував, що з огляду матеріалів справи та аудіозаписів кривдниця ОСОБА_3 свої обов`язки щодо виховання дитини не виконує, спілкується з батьком дитини та бабою нецензурною лайкою, ображає їх, погрожує позбавленням життя, навчає дитину поганим словам, постійно спілкується на підвищених тонах, що впливає на моральний та психологічний стан дитини, створює обставини неможливості спільного проживання. За таких обставин малолітня дитина перебуває у складних життєвих обставинах.

На підставі вищевикладеного просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року, дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року та прийняти нову постанову, якою кривдницю ОСОБА_3 визнати винною у вчиненню нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та притягти до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови потерпілий ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутності, з матеріалами справи він ознайомлений 03 січня 2023 року, після чого ним 09 січня 2023 року в розумний строк, який не перевищує десяти днів, подано апеляційну скаргу.

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

До апеляційної скарги додано нові докази, а саме аудіо- та відеозаписи на флеш-накопичувачі, копії адвокатських запитів, пояснень потерпілих та кривдниці, протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, поліцейських рапортів, форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, спеціальної картки обліку факту вчинення домашнього насильства в присутності дитини, листа-відповідь начальника Броварського РУП ГУНП у Київській області, довідки про результати розгляду факту домашнього насильства.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи апеляційний суд приймає надані ОСОБА_1 нові докази і надає їм оцінку.

Від ОСОБА_3 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом повно і всебічно встановлені обставини справи, суд з`ясував, чи було вчинено правопорушення і прийняв правильне рішення, закривши провадження в справі. Постанова суду є законною, обґрунтованою і такою, що повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Вказувала, що в апеляційній скарзі ОСОБА_5 викладає свою історію знайомства з ОСОБА_3 , народження спільної дитини, конфліктні ситуації з ОСОБА_3 в зв`язку з користуванням житловою площею, свою вимогу до ОСОБА_3 звільнити його квартиру та виїхати до м. Запоріжжя, залишивши при цьому доньку для проживання з ним і його матір`ю. Вважала, що з наведеного вбачається, що апелянт та його мати вирішили забрати дитину в матері провокаційними діями, забезпечивши потерпілому ОСОБА_1 звільнення від мобілізації як єдиному опікуну дитини. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить дослідити докази, додає до скарги флеш-носій з аудіозаписами та інші на паперових носіях, але надані докази є недопустимими, неналежними і не можуть бути покладені у вину ОСОБА_3 . В апеляції потерпілий зазначає, що конфлікт має місце і є триваючим, а отже є ознаки домашнього насильства. Але це твердження не стосується інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, викладеного в протоколах про адміністративні правопорушення щодо подій, які начебто відбулись 28 вересня 2022 року.

Наголошувала, що відсутність адміністративного правопорушення ОСОБА_3 також підтверджується наданими нею доказами: копією витягу з ЄРДР по факту завдання їй 26 вересня 2022 року ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, що і потягло написання ОСОБА_1 та його матір`ю неправдивих заяв щодо ОСОБА_3 про нібито вчинення нею домашнього насильства; копією психологічної експертизи дитини, здійсненої директором школи, практикуючим психологом; копією акту обстеження умов проживання № 60 від 31 січня 2023 року Комісії служби у справах дітей Броварської міської ради, в якому зазначено, що під час перевірки заяви потерпілого під час опитування дитини факт психологічного насильства не підтвердився.

Копії вказаних доказів долучені до заперечення на апеляційну скаргу.

Крім того, ОСОБА_3 заявлено клопотання про визнання доказів, долучених до апеляційної скарги, неналежними та недопустимими, мають ознаки втручання в цілісність електронних доказів і такими, що підлягають поверненню. Вказала, що аудіозаписи зібрані шляхом провокаційних дій зі сторони ОСОБА_1 та за послідуючим внесенням змін до електронних носіїв, і до них були внесені зміни та доповнення, які спотворюють дійсність, де відсутній початок та закінчення діалогів. На аудіозаписах чутно жіночий та чоловічий голоси, але не ідентифіковано, кому саме вони належать. На відеозаписах видно зображення жінки, яка щось говорить, але аудіозвук та промова не відповідає дійсним рухам губ зображеної жінки, а отже слова записані поверх відеозапису не відображають дійсність. Згідно протоколів про адміністративні правопорушення домашнє насильство було начебто вчинене 28 вересня 2022 року, а надані аудіозаписи мають дати змін 07.09.2022, 13.08.2022, 17.08.2022, 30.08.2022, відеозаписи мають дати змін 27.09.2021, 16.05.2022, 27.09.2021, таким чином жоден аудіо- чи відеозапис не стосуються подій 28 вересня 2022 року.

Вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника Батечка О.І., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та її захисника Березинця В.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону у цій справі суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає виключно за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Разом із тим, у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 474172 та ВАВ № 474171 всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не зазначено повністю об`єктивну сторону правопорушення, оскільки відсутні дані про те, яка шкода могла бути чи була завдана потерпілим, і доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, у зазначену дату, час і місце, нічим, крім пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , процесуальний статус якої в протоколах про адміністративні правопорушення жодним чином не визначено, не підтверджуються, а пояснення зазначених осіб не містять даних про суспільно небезпечні наслідки, що є елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якому рівень небезпеки відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 оцінено як низький (а. с. 12, 47 звороти), а також письмові пояснення самої ОСОБА_3 від 29 вересня 2022 року, в яких остання не заперечувала, що на підвищеному тоні зверталась до своєї доньки, при цьому нецензурною лайкою не висловлювалась, однак її свекруха ОСОБА_4 викликала поліцію та службу у справах дітей м. Бровари (а. с. 41), не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Суд звертає увагу на те, що нецензурна лайка, погрози та образи в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілих не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, з посиланням на нові додаткові докази, що суд першої інстанції не дослідив першопричини, які існували до складення протоколів про адміністративні правопорушення, та не дослідив обставини справи, з огляду на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах фабули, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення, яка в даному випадку була в повному обсязі досліджена судом першої інстанції.

Апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), згідно яких у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності тривалого конфлікту, визнання самою ОСОБА_3 обставин, зазначених в протоколах про адміністративне правопорушення, щодо висловлювання нецензурною лайкою по відношенню до потерпілих, встановлення судом обставин справи лише з пояснень ОСОБА_3 , її захисника і наданих ними доказів, а також додаткові докази, додані до апеляційної скарги, а саме аудіо- та відеозаписи, копії адвокатських запитів, пояснень потерпілих та кривдниці, протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, поліцейських рапортів, форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, спеціальної картки обліку факту вчинення домашнього насильства в присутності дитини, листа-відповідь начальника Броварського РУП ГУНП у Київській області, довідки про результати розгляду факту домашнього насильства наведених обставин не спростовують та відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд враховує, що надані ОСОБА_1 як докази аудіо- та відеозаписи були виготовлені у інші дати, ніж 28 вересня 2022 року, а отже не мають відношення до подій, викладених в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 474172 та ВАВ № 474171, в яких зазначено конкретне місце, дату і час вчинення правопорушень, інкримінованих ОСОБА_3 .

Апеляційний суд приймає до уваги, що потерпілий ОСОБА_1 не позбавлений можливості вирішення питання щодо побутових конфліктів з ОСОБА_3 в межах цивільного судочинства шляхом звернення до неї з відповідним позовом.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що постанова містить невідповідні відомості про серію протоколу та дату його складення про адміністративне правопорушення, який відсутній в матеріалах справи, а саме замість протоколу ВАВ № 474172, складеного 29 вересня 2022 року, суд розглянув протокол серії ВАБ № 474172 від 22 вересня 2022 року, та неправильно встановив місце фактичного проживання кривдника ОСОБА_3 , яке не співпадає з місцем її реєстрації.

Дійсно, в матеріалах справи наявні протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 474171 від 29 вересня 2022 року, в якому потерпілим вказаний ОСОБА_1 , та серії ВАВ № 474172 від 29 вересня 2022 року, в якому потерпілою вказана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даних протоколах зазначено місце реєстрації ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , та місце проживання АДРЕСА_2 .

Разом із тим, саме по собі зазначення судом першої інстанції, що обставини скоєння домашнього насильства ОСОБА_3 були зазначені в протоколах серії ВАБ № 474172 від 22 вересня 2022 року та ВАБ № 474171 від 29 вересня 2022 року, а також помилкове зазначення місця проживання та реєстрації ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , є очевидною опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції, не вказує на наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і не є підставою для скасування законної і обґрунтованої постанови суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом в порушення вимог КУпАП було розглянуто справу у відсутності потерпілого ОСОБА_6 та не повідомлено його належним чином про дату і місце розгляду справи, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 269 КУпАП справа потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю потерпілого ОСОБА_6 , який також є законним представником потерпілої ОСОБА_7 , який при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення зазначеної особи про день та час судового розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції припустився порушення права ОСОБА_6 наданих йому ст. 269, 272-2, 285 КУпАП, позбавивши можливості надати пояснення та здійснити інші дії на свій захист, передбачені вказаною статтею. Також матеріали справи не містять належних даних про направлення потерпілому копії постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, процесуальні права ОСОБА_6 , передбачені вказаними статтями, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.

Так, ОСОБА_6 , користуючись своїми процесуальними правами, подав апеляційну скаргу на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ОСОБА_6 на доступ до правосуддя апеляційний суд поновив йому строк на апеляційне оскарження постанови і поновив його в правах. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 користувався своїми процесуальними правами та правничою допомогою адвоката, а тому він не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наведених обставин суд першої інстанції врахував, дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в зв`язку з чим обґрунтовано закрив провадження в справі відносно ОСОБА_3 з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення та постанові суду, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_3 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...