Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
28.02.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю секретарки судових засідань Бізіля А.І. та учасників судового провадження : захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сочки І. І., та представника потерпілого ОСОБА_2 , адвоката Качайла А. І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сочка І. І.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2022 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , гр. України,
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Згідно з постановою, 17.09.2017, о 17 год 24 хв, у м. Ужгороді по вул. Стародоманинській на автодорозі М-08, «Обхід м. Ужгород КПП Ужгород», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307», д. н. з. НОМЕР_1 , під час виконання маневру ліворуч, не переконалася, що це буде безпечним, у результаті чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Audi», д. н. з. НОМЕР_2 , якому створила перешкоду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. п. 10.1 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , адвокат Сочка І. І., вказує на те, що постанова є незаконною, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставин справи, послався на неіснуючі докази, дав невірну оцінку обставинам, які мали місце. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_3 не порушувала Правил дорожнього руху України, а рухаючись попереду автомобіля марки «Ауді» із допустимою у населеному пункті швидкістю, перед поворотом зменшила швидкість, завчасно включила покажчик повороту, здійснювала поворот у передбаченому для цього місці за відсутності зустрічного транспортного засобу, натомість водій автомобіля марки «Ауді» рухався з перевищенням допустимої швидкості, при виявленні перешкоди не вжив заходів до гальмування, змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу руху, при цьому пересікши суцільну розділову лінію. Посилається і на те, що висновки експертиз № 10/31 від 07.02.2018 та № 455 від 07.03.2019 є неналежними та недопустимими доказами, оскільки ці експертизи здійснені на підставі неповно наданих матеріалів та неправдивих показів гр. ОСОБА_2 . Разом із тим, зазначає, що ОСОБА_1 здійснювала поворот з крайнього лівого положення, що підтверджується відеозаписом, що також свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 будь-яких порушень ПДР України. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвоката Сочку І. І., який підтримав подану ним апеляційну скаргу і просив її задовольнити; думку представника потерпілого, адвоката Качайла А. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення; дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, відносно якої закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ОСОБА_1 , неявка якої, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явилась, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від неї не надходило, у розгляді справи апеляційним судом бере участь захисник ОСОБА_1 , адвокат Сочка І.І.
Доводи апеляційної скарги адвоката Сочки І. І. про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, згідно зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №048249, 17.09.2017, о 17 год 24 хв, у м. Ужгороді по вул. Стародоманинській на автодорозі М-08, «Обхід м. Ужгород КПП Ужгород», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307», д. н. з. НОМЕР_1 , під час виконання маневру ліворуч, не переконалася, що це буде безпечним, у результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Audi», д. н. з. НОМЕР_2 , якому створила перешкоду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. п. 10.1 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У матеріалах справи міститься відеозапис, на якому зафіксована дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 19.09.2017, за участі автомобілів марки «ЗАЗ 110307» та «Audi». Так, на відеоматеріалі зафіксовано, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті виїхала з другорядної дороги та в подальшому рухаючись по полосі розгону перед виїздом на основну смугу руху, не переконалась, що це буде безпечним та своїми діями створила небезпечну дорожню обстановку для автомобіля AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку.
Із висновку судового експерта Демко І.М. № 33 експертного дослідження за фактом ДТП, яка мала місце 17.09.2017, по вул. Стародоманинській у м. Ужгород від 29.01.2018, вбачається, що: у даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «AUDI A6» д.н.з. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з вимогами пунктів 12.3,12.4 та 34 (1.1) ПДРУ. Так, відповідно до цього висновку, з технічної точки зору причиною виникнення ДТП стали дії (бездіяльність) водія автомобіля марки «AUDI A6» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , який, рухаючись із перевищеною швидкістю для населених пунктів, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування, а застосував маневрування ліворуч перетнувши суцільну лінію розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, що привело до зіткнення з автомобілем «Славута» д.н.з. НОМЕР_1 на зустрічній смузі руху.
Відповідно до висновку експертного дослідження Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 07.02.2018 за № 10/31 встановлено, що у дорожній ситуації водій автомобіля марки «ЗАЗ-Славута» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності до вимог пунктів 9.2 (б), 9.4, 10.1, 10.4 та 10.8 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «AUDI A6» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.3,12.4 ПДР України. Технічна можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді у водія автомобіля марки «ЗАЗ-Славута» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 полягала у виконанні нею вимог пунктів 10.1, 10.4 та 10.8 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля марки «AUDI A6» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування і уникнути зіткнення в момент виникнення йому небезпеки для руху. Водій автомобіля марки «AUDI A6» д.н.з. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_2 не мав можливість зупинити транспортний засіб до місця зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ-«Славута»» з моменту виникнення небезпеки для руху при швидкості руху автомобіля 60 км./год, тому умовний факт перевищення швидкості водієм ОСОБА_2 , з технічної точки зору, не може бути у причинному зв`язку з настанням даної автодорожньої пригоди. З технічної точки зору, невідповідність вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України в діях водія автомобіля марки «AUDI A6» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 експертом не вбачається, а ймовірні невідповідності (в частині обрання швидкості руху) вимогам п. 12.4. ПДР України не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням події ДТП. Діючи у відповідності до вимог 10.1, 10.4 та 10.8 ПДР України водій автомобіля марки «ЗАЗ Славута» р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки «AUDI A6» д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого рухався по своїй смузі руху, виходячи з чого дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам зазначених пунктів ПДР України, що з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням події ДТП.
Згідно з висновком експерта № 455, Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз судової автотехнічної експертизи, призначеної за заявою адвоката Качайла А. І. від 07.03.2019: водій автомобіля марки «Славута» ОСОБА_1 , виїжджаючи на дорогу при наявності смуги розгону відповідно до вимог п.10.8 ПДР повинна була рухатися по смузі розгону, а маючи намір у подальшому виконати лівий поворот - згідно вимог п. п 10.1, 10.3 ПДР перед виїздом на основну смугу руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки транспортним засобам, що рухались у попутному напрямку по тій смузі, та дати дорогу автомобілю марки «Ауді А6», після чого відповідно до вимог п.10.4 ПДР, могла зайняти крайнє ліве положення на основній смузі та перед поворотом ліворуч дати дорогу зустрічним транспортним засобам або виконати поворот ліворуч зі смуги розгону, давши дорогу як зустрічним, так і попутним транспортним засобам. Водій автомобіля марки «Ауді А6» ОСОБА_2 , рухаючись у межах населеного пункту, згідно з вимогами п. 12.4 ПДР повинен був вести автомобіль зі швидкістю не більше 60 км/год, а виявивши, що автомобіль марки «Славута», який виїхав із другорядної дороги та рухався у попутному напрямку смугою розгону, почав зміщуватись на смугу руху автомобіля марки «Ауді А6», водій ОСОБА_2 , відповідно до вимог п.12.3 ПДР, повинен був вжити заходів для зменшення швидкості до швидкості руху автомобіля «Славута», дотримуючись згідно вимог п. 13.1. ПДР України безпечної дистанції, а з моменту раптової зміни напрямку руху автомобіля марки «Славута» від правого краю основної смуги в напрямку смуги зустрічного руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
У заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «Ауді А6» ОСОБА_2 у момент початку повороту ліворуч (чи розвороту) автомобіля марки «Славута» не мав технічної можливості уникнути зіткнення з ним шляхом своєчасного застосування гальмування, діючи відповідно до вимог п.12.3 ПДР.
Дії водія автомобіля марки «Славута» ОСОБА_1 , яка перестроїлась зі смуги розгону в основну смугу руху та розпочала поворот ліворуч, і при цьому не дала дорогу автомобілю марки «Ауді А6», що рухався по основній смузі, не відповідали вимогам п. п. 10.8, 10.1, 10.3 ПДР, і оскільки дані невідповідності спричинили небезпеку для руху водію автомобіля «Ауді А6», то вони перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом ДТП.
У заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «Ауді А6» ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б перебували в прямому причинному зв`язку з фактом ДТП.
Проаналізувавши вказані докази з точки зору їх допустимості, належності та достатності апеляційний суд вважає, що саме водійка ОСОБА_4 , відносно якої складено протокол, порушила ПДР, а саме: перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху ОСОБА_1 не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і саме допущені нею порушення Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
За змістом КУпАП невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яка зумовлює, зокрема, наявність можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об`єктивну сторону правопорушення.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі належних та достовірних доказів правильно визнав, що за межі висунутого особі, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, обвинувачення, не має права вийти, тому і не взяв до уваги висновок експертного дослідження Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 15/2/3 від 19.06.2020, оскільки судовий розгляд обмежується встановленням причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_1 приписів, передбачених п. 10.1 ПДР, який вказано у протоколі про адміністративне правопорушення та пошкодженням транспортних засобів.
Отже, відповідно до п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю письмових та відеодоказів.
При оцінці доводів апелянта про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, послався на неіснуючі докази, дав неправильну оцінку обставинам, які мали місце, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що такі є необґрунтованими і спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи. При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що у розгляді справи у суді першої інстанції брав участь адвокат Сочка І.І., що за поясненнями ОСОБА_5 судом першої інстанції адвокату не вчинялись перепони у реалізації повноважень по з`ясуванню фактичних обставин справи, у можливостях надання доказів та проведення експертних досліджень, що адвокат не посилався на те у чому саме полягає неповнота та поверховість при дослідженні доказів у цій справі.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції на підставі належних та достатніх доказів у справі правильно встановив та обґрунтовано визнав доведеним факт порушення саме водійкою ОСОБА_1 зазначених у протоколі вимог п. 10. 1 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, з наведенням детального опису фактичних обставин його вчинення.
Так, розглянувши справу у межах протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №048249, врахувавши наявні у справі докази, дослідивши зміст письмових пояснень водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також взявши до уваги надані ними та їхніми представниками пояснення безпосередньо під час розгляду справи, місцевий суд правильно та обґрунтовано дійшов висновку, що доводи сторони захисту про те, що саме водій ОСОБА_2 створив аварійну обстановку, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Разом із тим, будь-яких об`єктивних даних, які вказують на порушення водієм ОСОБА_2 ПДР, що знаходилось у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, матеріали справи не містять.
Так, судом встановлено, що у дорожньо-транспортній пригоді дії водійки ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. п. 10.1 ПДР, оскільки сукупність доказів безумовно свідчить про те, що ОСОБА_1 , яка на автомобілі марки «ЗАЗ Славута» р/н НОМЕР_1 , перестроїлась зі смуги розгону в основну смугу руху та розпочала поворот ліворуч, і при цьому не дала дорогу автомобілю марки «Ауді А6», що рухався по основній смузі, не відповідали вимогам п. п. 10.1 ПДР, і оскільки дані невідповідності спричинили небезпеку для руху водію автомобіля «Ауді А6», то вони перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом ДТП.
Апеляційний суд розцінює критично твердження адвоката Сочки І. І. про те, що висновки експертиз № 10/31 від 07.02.2018 та № 455 від 07.03.2019 є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки ці експертизи здійснені на підставі неповно наданих матеріалів та неправдивих показів іншого водія - ОСОБА_2 , з огляду на таке. Відхиляючи твердження в цій частині, суд апеляційної інстанції вважає, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку місцевий суд встановив наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас, проаналізувавши наявні у справі висновки експерта № 10/31 від 07.02.2018 та № 455 від 07.03.2019, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дав їм належну правову оцінку.
Так, висновки експертизи № 10/31 від 07.02.2018 ґрунтуються на дослідженнях заяви з описом ДТП комплексом вихідних даних, відомостях схеми місця ДТП та відеоматеріалу вказаної ДТП, що міститься на DVD-диску; висновки експерта №454 від 07.03.2019 ґрунтуються на дослідженні відеоматеріалу, що міститься на флеш-носію. Жодних належних переконливих доказів, які можуть спростувати достовірність вказаних висновків, адвокатом Сочкою І. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , стороною захисту не надано суду першої інстанції, таких не долучено і до апеляційної скарги.
При оцінці доводів апелянта про те, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, такі апеляційний суд відхиляє, відтак звертає увагу на такі обставини.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Апеляційний суд бере до уваги те, що з моменту вчинення правопорушення - 17.09.2017, і до моменту розгляду справи місцевим судом та прийняття судового рішення 15.08.2022 закінчився передбачений ст. 38 КпАП України строк накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП - у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, з дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження, на момент розгляду справи сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КпАП України.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ч 1 ст.247 КУпАП.
Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Отже, ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд правильно встановив, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку зі спливом строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ст.247 КпАП України.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї обґрунтовано не накладено у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Сочкою І. І. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб самозахисту з метою уникнення відповідальності.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сочка І. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН