ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2197/23

Провадження № 3/348/1044/23

15 листопада 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «Прикарпатський торговий дім», громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 588518 від 06.09.2023 вбачається, що 06.09.2023 близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_1 в с. Тисменичани по вул. Лукача, будучи погоничем тварин, переводив тварини (коні) по проїзджчій частині дороги (асфальтовій) без вуздечка, чим порушив правила перегону тварин, внаслідок чого тварина допустила зіткнення з автомобілем марки «Рено Сценік», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 7.4, 7.8 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та СМС-повідомленнями, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не поступало.

За приписами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також практика Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справ, та якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 викликався в судове засідання рекомендованою кореспонденцією на адресу, вказану ним в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно якої повістку про виклик не було вручено з причин: закінченням терміну зберігання; адресат відсутній за вказаною адресою, а також СМС-повідомленнями на його мобільний номер телефону, вказаний ним в матеріалах справи, згідно довідок про доставку повідомлення про виклик доставлено одержувачу у додаток «Viber», суддя вважає, що він відповідно до вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, самостійно не цікавиться провадженням у справі за його участю, а тому з урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому суддя врахував, що від ОСОБА_1 не поступило заяв про зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Суддя, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ст. 124 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, умовами настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є: 1) наявність порушень учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, 2) наявність пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, 3) наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Згідно п.п. 7.4, 7.8 ПДР України, порушення яких інкримінується ОСОБА_1 , у разі виїзду на дорогу з прилеглої території або з другорядної дороги в місцях з обмеженою оглядовістю водій воза (саней) повинен вести тварину за вуздечку, повід.

Особи, які керують гужовим транспортом, і погоничі тварин зобов`язані виконувати вимоги інших пунктів цих Правил, що стосуються водіїв і пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

Пункт 7.4 ПДР передбачає особливий порядок поведінки водія гужового воза (саней) при виїзді з другорядної дороги або прилеглої території на дорогу в місцях з обмеженою оглядовістю. Зокрема в таких місцях водій гужового воза (саней) повинен вести тварину за вуздечку, повід.

Гужовий транспорт вид дорожнього (безрейкового) транспорту, як вантажного, так і пасажирського, в якому транспортні засоби (вози) приводяться до руху тваринами. Як тяглові тварини використовуються коні, воли, буйволи, віслюки, мули, собаки, олені та ін.

При цьому матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 був водієм гужового воза (саней), та що дорожньо-транспорта пригода відбулась у місці виїзду на дорогу з прилеглої території або з другорядної дороги, чи в місці з обмеженою оглядовістю. Більш того у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 був погоничем тварин.

Тому у діях ОСОБА_1 не вбачається порушення п. 7.4 ПДР України.

Пункт 7.8 ПДР є загальним, тому суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах, зазначених протоколом працівника поліції порушень конкретних Правил дорожнього руху, які спричинили пошкодження транспортних засобів, іншого рухомого чи нерухомого майна.

До протоколу долучено схему місця ДТП від 06.09.2023, письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 , електронний рапорт працівника поліції від 12.09.2023, тощо.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Схема місця ДТП не може бути достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки в схемі місця ДТП відображається хід огляду місця події та виявлена під час огляду слідова інформація із зазначенням відповідних розмірів. При цьому вказаний документ не містить жодної інформації щодо освітлення місця події, оглядовості проїзної частини, місця зіткнення. Фактично у схемі місця ДТП зазначено лише місце розташування транспортного засобу та опис отриманих пошкоджень. При цьому відсутні дані щодо будь-яких тварин, їх місця знаходження, та вказівки на їх дії, які є в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками у виді пошкодження транспортного засобу. Вказаний доказ повинен бути досліджений та перевірений за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Електроний рапорт працівника поліції від 12.09.2023 не може бути визнаний достатнім доказом по даній справі, оскільки містить інформацію про подію, отриману працівником поліції від заявника та під час огляду місця події. При цьому самі працівники поліції свідками чи очевидцями події не були.

Письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також не можуть бути належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки їхні свідчення суперечать один одному (в поясненнях ОСОБА_1 вказав, що на лоша наїхав водій автомобіля, а ОСОБА_2 вказав, що лоша саме вибігло на зустріч його автомобілю). Тому суд повинен критично ставитись до свідчень вказаних осіб та перевірити їх за допомогою інших доказів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особисто пояснення в судовому засіданні не надавали, тому суд, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, не бере до уваги вказані письмові пояснення та не визнає їх належними доказами по справі.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (пояснень пояснень неупереджених свідків, матеріалів фото та відеофіксації, тощо), до матеріалів справи не додано.

Крім того у матеріалах справи відсутні докази того, що діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стало причиною ДТП.

На думку суду докази, які містяться в матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

З огляду на викладене суд не вбачає в діях ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п.п. 7.4, 7.8 ПДР України, які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрити..

Керуючись ст.ст. 221, 247, 252, 255, 283, 284 КУпАП, судя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.