Справа № 297/3130/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
04.01.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на посаді майстра АТ «Закарпатгаз»,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Згідно з постановою, 07 грудня 2021 року, о 01 годині 09 хвилин, між населеними пунктами с. Яноші м. Берегове, по вул. Мукачівській, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «SKODA», державний номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Берегівській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. При цьому, ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем не вибрав безпечну швидкість, не врахував стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, і скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «SEAT», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Посилається на те, що копію оскаржуваної постанови від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримав 23.03.2022, тобто через 34 дні з моменту її ухвалення, що підтверджується відомостями вебсервісу «Трекінг відправлень Укрпошти». Постанову суду вважає необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Апелянт стверджує, що висновки відносно результатів медичного огляду складені з порушенням вимог закону. Вважає, що медичний огляд проводився всупереч вимогам ст. 266 КУпАП та в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Так, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в акті медичного огляду №71 відсутня дата складання акту, не вказано на підставі якого саме документу встановлена особа, яка проходить освідування, не зазначено відомостей про лікаря, який проводив огляд, відсутній запис кому саме повідомлений висновок та немає підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду. ОСОБА_1 стверджує, що про результати освідування його повідомлено не було, медичний висновок йому не вручався, вказаний документ він не підписував. Окрім того, зазначає, що Акт медичного огляду не слід брати до уваги, адже такий містить аналогічні недоліки. У апелянта існують сумніви щодо результатів проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки у матеріалах справи немає жодних відомостей про свідоцтво, реєстрацію, сертифікат відповідності та повірку приладу Алконт 1, за допомогою якого проводилось освідування. Відеозапис, на переконання апелянта є неналежним доказом у справі, позаяк його тривалість 35 секунд, при цьому він не відображає всього процесу від початку і до кінця та суперечить відомостям, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 12.09.2022, однак до суду він не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана особисто ним апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від нього не надходило. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційним судом береться до уваги, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку задовольняються з таких підстав.
Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088420 і те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається Берегівським районним судом, а також той факт, що судове засідання призначене на 17 лютого 2022 року, про що свідчить подане ОСОБА_1 заперечення на протокол про адміністративне правопорушення від 17.02.2022. Однак, як убачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 до суду не з`явився, жодних заяв та клопотань про відкладення судового засідання на інший день не подавав. При цьому, копію оскаржуваного судового рішення йому направлено поза межами встановленого законом триденного строку, а саме 07.03.2022, а дані про те, що коли саме апелянт її отримав, - відсутні. Тому, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк з обґрунтуванням мотивів незаконності та необґрунтованості постанови.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, апелянтом не оспорюються, тому з огляду на приписи ст. 294 КУпАП не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088420, вказано, що 07 грудня 2021 року, о 01 годині 09 хвилин, між населеними пунктами с. Яноші м. Берегове, по вул. Мукачівській, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «SKODA», державний номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Берегівській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. При цьому, ОСОБА_1 керуючи вказаним автомобілем не вибрав безпечну швидкість, не врахував стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, порушивши вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «SEAT», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Підписавши протокол ОСОБА_1 підтвердив, що зміст процесуального документу йому відомий, копію його отримав.
Факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та результати освідування 3, 1 % проміле зафіксовані на відеоматеріалі, що міститься на DVD-диску. Зауважень, заперечень чи скарг з приводу процедури проходження освідування або щодо його результатів, ОСОБА_1 не висловлював (а. с. 2).
Зі змісту акту медичного огляду №71 від 07.12.2021, убачається, що освідування водія ОСОБА_1 проводилось 07.12.2021, о 01 год 00 хв, у Берегівській центральній районній лікарні імені Бертолона Ліннера, за результатами освідування водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 3, 1 % проміле. При цьому, лікар ОСОБА_3 за зовнішніми ознаками та за поведінкою обстежуваної особи встановив, що у водія ОСОБА_1 порушена координація рухів, хитка хода, відчутний запах алкоголю з ротової порожнини, порушена мова. Огляд проводився за допомогою приладу Алконт 01 (а. с. 3).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 71 від 07.12.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у лікаря у Берегівської центральної районної лікарні імені Бертолона Ліннера, за результатами обстеження лікар ОСОБА_3 встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
У матеріалах справи також містяться докази, які підтверджують, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення мали місце за участі ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088419 від 07.12.2021 складений відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (а. с. 6), схема місця ДТП (а. с. 7), медична довідка лікаря Берегівської ЦРЛ від 07.12.2021, відповідно до якої потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок ДТП отримав травми: забій грудної клітини зліва, дисторсія шийного відділу хребта, тупа травма черева (а. с. 9).
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Добруник М. В. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час розгляду апеляційної скарги сторона захисту не надала жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівника поліції.
Також апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря Берегівської центральної районної лікарні імені Бертолона Ліннера, ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування водія у нетверезому стані були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що медичний огляд проводився всупереч вимогам ст. 266 КУпАП та в порушення Інструкції, - апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження цих доводів апелянт, маючи достатньо часу та можливості, не здобув і не надав апеляційному суду будь-які докази. Водночас, наявні докази свідчать про те, що ОСОБА_1 пройшов освідування у закладі охорони здоров`я, за результатами огляду водій ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані 3, 1 % проміле. Вказаний факт зафіксовано на відеоматеріалі, що міститься на DVD-диску. Відеозапис досліджувався як місцевим судом, так і апеляційним, жодних порушень у проведенні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 встановлено не було. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 заперечень щодо встановленого факту перебування у стані сп`яніння не висловлював. Дії лікаря медичного закладу та результати освідування не оскаржував. Не надав жодних доказів на підтвердження того, що на відеозаписі зображена інша особа, а не ОСОБА_1 . Тому, його доводи про те, що медичний огляд проведений з порушеннями, а складений лікарем висновок не можна вважати належним доказом у справі, - з огляду на вищевказане, апеляційний суд відхиляє.
Також, апеляційний суд враховує і те, що пунктом 8 розділу І Інструкції передбачено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
З оскаржуваної постанови убачається, що потерпілий ОСОБА_2 у письмових поясненнях наданих суду першої інстанції підтвердив, що на місці ДТП водій ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння. Так, від нього було чути алкоголь і поводився він дуже агресивно, хода хиталася.
За таких обставин апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими висновки місцевого суду про те, що доказами, які містять в матеріалах справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підтверджується, що медичний огляд на стан сп`яніння був проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції. Позаяк такий огляд повинен був проводитись у закладі охорони здоров`я в обов`язковому порядку, у зв`язку тим, що було скоєно ДТП унаслідок якої ОСОБА_2 був травмований. У зв`язку з чим, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення ст. 266 КУпАП та Інструкції, слід визнати безпідставними.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН