Номер провадження: 33/813/215/23
Номер справи місцевого суду: 505/3703/22
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Кутурланова О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Кутурланова О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Російської Федерації, пенсіонерку, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною за ч.1. ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Постановою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень та стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 гривень.

Відповідно до постанови суду, 19 листопада о 09.40 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на околиці с. Тимкове Подільського району Одеської області, на відстані до 20 метрів від лінії державного кордону виявлено та затримано громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , яка перетнула державний кордон України на вхід в Україну з Республіки Молдова в районі проміжного знаку №0300106 на напрямку с. Бруштени (Республіка Молдова) с. Тимкове (Україна) в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України в пішому порядку та з документами, що посвідчують її особу, внаслідок чого скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність дій працівників прикордонної служби щодо заборони їй перетину кордону з підстав перевищення строку перебування в Україні, а також на те, що постанову про притягнення її до відповідальності ухвалено без її участі, просила скасувати постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року.

Крім того, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на оскарження постанови суду, в обґрунтування якої зазначила, що про дату та час розгляду справи вона не повідомлялася, копію оскаржуваної постанови отримала лише 13 грудня 2022 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Аналізуючи доводи щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає їх обгрунтованими. Так, згідно наданих матеріалів судовий розгляд проведено без участі особи, яка притягується до відповідальності, дані про належне повідомлення її про місце та час судового розгляду в матеріалах справи відсутні, у заяві від 19.11.2022 року скаржниця повідомлена про розгляд справи 28.11.2022 року, а не 02.12.2022 року, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що вона з поважних причин пропустила установлений законом строк на оскарження постанови суду свідчить про наявність об`єктивних причин пропуску нею строку на апеляційне оскарження.

З огляду на зазначене, з метою забезпечення доступу до правосуддя, справедливого та об`єктивного розгляду справи, вважаю, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали, відео матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1КУпАП.

За положенням ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідальність настає у випадку перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно ст.9 Закону України « Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.11.2022 року ПдРУ № 256754 19 листопада о 09.40 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на околиці с. Тимкове Подільського району Одеської області, на відстані до 20 метрів від лінії державного кордону виявлено та затримано громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , яка перетнула державний кордон України на вхід в Україну з Республіки Молдова в районі проміжного знаку №0300106 на напрямку с. Бруштени (Республіка Молдова) с. Тимкове (Україна) в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України в пішому порядку та з документами, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких вона вказувала, що направлялася в Україну до доньки та підтверджувала факт перетину державного кордону в обхід встановлених пунктів пропуску. Причини перетину державного кордону в обхід встановлених пунктів пропуску пояснювала забороною їй в`їзду в Україну строком на 10 років. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1.ст.204-1 КУпАП вона визнала, проте не була згідна із причинами заборони на в`їзд до України;

- протоколом про адміністративне затримання від 19.11.2022;

- протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 19.11.2022;

- рапортом начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) майстра-сержанта ОСОБА_2 від 19.11.2022 року;

- довідковою схемою ділянки відповідальності відділення ІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 19.11.2022 року;

- фототаблицею огляду місця порушення державного кордону від 19.11.2022 року,

- паспортом громадянина Російської Федерації на ім`я ОСОБА_1 .

Вказані докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про незаконність дій працівників Державної прикордонної служби України щодо заборони їй в`їзду на територію України не можуть бути підставою для скасування постанови суду з огляду на те, що об`єктивною стороною вказаного правопорушення є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, що і було вчинено ОСОБА_1 та вона це визнає, а дії та рішення державних органів можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку та відношення до інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не мають.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-1 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 280, 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.В. Кутурланова