Номер провадження: 33/813/2149/23
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Стахової Н.В.,

секретаря судового засідання Буцелавської Я.В. ,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника -адвоката Каланжалова Владислава Михайловича

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Каланжалов Владислав Михайлович на постановуПриморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2023 року, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Афганістану , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення , передбаченого ч. 5 ст.. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2023 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 /сорок тисяч вісімсот/ грн на користь держави України, та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави України.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, повторно протягом року ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП за наступних обставин: 01.07.2023 року о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Chevrolet Camaro», д/н НОМЕР_1 , по вулиці Посмітного, біля будинку №1, у м. Одесі, у якого не було права керування таким транспортним засобом. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.1«а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Каланжов В.М., подав апеляційну скаргу, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2023 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того просив суд поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що суд вирішив питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності без його участі та постанова не була надіслана йому взагалі, що підтверджується матеріалами справи, а оскаржувана постанова була отримана 13.10.2023 року під особисту розписку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами (відсутні в матеріалах справи, на які посилаються) факту порушення ОСОБА_5 ПДР України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього та перевірити наявні в нього документи, які мають бути у водія відповідно до чинного Законодавства України, у зв?язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов?язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Посилається, що вищезазначене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17. Крім того, зазначає що в матеріалах справи відсутні докази керування автомобілем гр. ОСОБА_6 .

Зазначає, що факт керування транспортним засобом доводиться відео фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка), які в матеріалах справи відсутні і суд це не взяв до уваги.

Вважає, що постанова судді першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема судом першої інстанції допущено неповноту встановлення обставин, які мають значення, а самого скаржника було позбавлено права на справедливий суд.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник адвокат Калажнов В.М. підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси постановлена 08 серпня 2023 року за відсутності ОСОБА_2 копія постанови ОСОБА_7 не надсилалась. Останній отримав копію оскаржуваної постанови 13 жовтня 2023 року (а.с. 10). Апеляційна скарга подана до суду 23 жовтня 2023 року засобами кур`єрської служби доставки.

Апеляційний суд вважає клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтованим, причини пропуску строку поважними, тому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2023 року підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст. 126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 027024 від 05.07.2023 року,01.07.2023 року о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Chevrolet Camaro», д/н НОМЕР_1 , в м.Одеса, вул. Посмітного, 1, не маючи права керування транспортними засобами, правопорушення вчинено повторно протягом року 29.04.2023 р. постанова ЕАС № 6911371 був притягнений до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1«а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 027024 від 05.07.2023 року, постановою серії ЕАС №6911371 від 29.04.2023 року.

Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою, а тому висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 є законним та обґрунтованим.

Що стосується посилання скаржника на неправомірність зупинки транспортного засобу, то слід зазначити, що дії прцівників поліції не оскаржувалися.

Також не заслуговують на увагу доводи скаржника на відсутність свідків та відеофіксації події, адже, на переконання апеляційного суду, наявних у справі доказів достатньо для висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Неповнота судового розгляду, яка, на думку скаржника, полягала у розгляді справи у відсутності ОСОБА_2 , не вплинула на правильність висновків суду першої інстанції.

Крім того, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено категорії справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких присутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію апелянта слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_7 та його захиснику - адвокату Каланжову В.М. забезпечено право на участь у судовому розгляді задля усунення можливих порушень, чого по справі не встановлено, натомість доведеність вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідає критерію «поза розумним сумнівом».

Апеляційним судом шляхом проведення апеляційного розгляду з належним повідомленням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи та наданням можливості його безпосередньої участі у судовому перегляді постанови, було відновлено права останнього, перевірені всі вказані в апеляційній скарзі доводи, проте не встановлено підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Отже розгляд судом справи за відсутності правопорушника не вплинув на висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п.п.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху, яке вчинене повторно протягом року, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскаржуваної постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Каланжалов Владислав Михайлович про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси вд 08 серпня 2023 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат Каланжалов Владислав Михайлович строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси вд 08 серпня 2023 року.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Каланжалов Владислав Михайлович відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова