ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1008/23 Справа № 195/57/23 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, розстрочено виконання вказаної постанови в частині накладення строком на 12 місяців зі сплатою штрафу рівними частинами по 2 833,33 грн. щомісяця та стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 536,80 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Звєрєвої В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року 04 січня 2023 року приблизно о 23:11 год. надійшло повідомлення через 102 про те, що за адресою: вул.Центральна, 30 у с.Катьощине Томаківського району Дніпропетровської області, сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого в стані алкогольного сп`яніння скоїв наїзд на паркан будинку, зламавши його. Прибувши на місце події було встановлено, що дана інформація підтвердилась, водій ОСОБА_1 , рухаючись на авто ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та здійснив наїзд на паркан домоволодіння за вищевказаною адресою. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.1, 12.1 ПДР України. При спілкуванні та перевірці у водія в наявності були ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти медичний огляд на місці або в лікарні, на що останній погодився та повідомив, що вживав алкоголь (вино) після скоєння ДТП. Тест №859 позитивний, а саме 1.81 проміле. Вказаними діями водій вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 04 січня 2023 року о 23.00 год. по вул.Центральній, 30 в с.Катьощине ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на паркан будинку, зламавши його, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду в частині визнання його винуватим та накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати, винести нову постанову, якою визнати його винуватим за ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 28 березня 2023 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують лише факт скоєння ДТП, а не вживання ним алкоголю після ДТП. Зазначає, що відеозапис, наданий працівниками поліції, не придатний для перегляду. Вважає, що факт вживання ним алкоголю не підтверджено жодним доказом. Зазначає, що під час складання протоколу оговорив себе. Просить врахувати його сімейний стан, а саме наявність на утриманні 4 неповнолітніх дітей та характеристику з місця роботи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 07 березня 2023 року за участю ОСОБА_1 . З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови останній отримав 28 березня 2023 року, апеляційну скаргу було подано 07 квітня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що незначний термін пропуску строку на апеляційне оскарження та те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було отримано 28 березня 2023 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Однак ці вимоги судом першої інстанції були виконані не в повному обсязі.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 4 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №315379 від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 інкримінується вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Однак, з наявного у матеріалах справи відеозапису з бодікамери поліцейського слідує, що під час спілкування з працівниками поліції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомили, що ОСОБА_1 до ДТП вже перебував у стані алкогольного сп`яніння. Аналогічні пояснення надав і сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості та докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП.

Таким чином, будь-які дані того, що водій ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП, в матеріалах провадження відсутні, у зв`язку із чим наявність в його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, не доведена.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

За таких обставин постанову суду першої інстанції слід скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП України, та винести нову постанову, якою провадження по справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим під час апеляційного перегляду встановлено, що на час винесення судом апеляційної інстанції нової постанови закінчились строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Так, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 вчинено 04 січня 2023 року, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду 28 квітня 2023 року.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що на час розгляду апеляційної скарги, а саме 09 травня 2023 року, пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційна скарга особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим за ст. 124 КУпАП та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот