КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/1645/22
Провадження № 33/824/750/2023 Суддя І інстанції - Хоменко В.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 та її захисника Білика Григорія Івановича про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2022 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2022 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2022, ОСОБА_1 та її захисник Білик Г.І. 06.01.2023 подали до суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову, в якій в тому числі просили поновити строк апеляційного оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянти зазначають, що 22.02.2022 ОСОБА_1 була присутньою в судовому засіданні, проте, копію оскаржуваної постанови їй не видали, та порадили звернутися через 5 днів, однак 24 лютого 2022 Російська Федерація здійснила повномасштабний наступ на Україну та в м. Києві розпочалися ракетні обстріли. За вказаної обставини ОСОБА_1 вимушена була виїхати за кордон, так як ситуація була загрозливою для життя та здоров`я. Відсутність копії постанови позбавило ОСОБА_1 звернутись до адвоката щодо її апеляційного оскарження. Враховуючи все наведене, апелянти вважають, що строк пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 та захисника Білика Г.І. про поновлення строку апеляційного оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особам, які її подали, з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особи, визначені ст. 294 КУпАП розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, винесена 22.02.2022.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 разом з захисником Біликом Г.І. подали до суду першої інстанції лише 06.01.2023, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження більш ніж на 10 місяців.

При цьому, як з матеріалів справи, так і зі змісту постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва вбачається, що ОСОБА_1 приймала участь в судовому засіданні та надавала пояснення. За результатом розгляду справи судом винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. При цьому в постанові наведено і порядок та строк її оскарження.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 приймала безпосередню участь при розгляді справи, знала про прийняте рішення, строк і порядок оскарження постанови суду першої інстанції (чого не заперечується в апеляційній скарзі), тому мала вжити заходів для своєчасного оскарження судового рішення у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Між тим, ОСОБА_1 не реалізувала свого процесуального права відповідно до встановленого порядку.

Зазначаючи про перебування ОСОБА_1 за кордоном з 25.02.2022, як захисник, так і сама ОСОБА_1 не надали апеляційному суду жодних належних доказів на підтвердження вказаного факту, адже, долучені до апеляційної скарги додатки містять ксерокопію 1 сторінки закордонного паспорта ОСОБА_1 та копії сторінок закордонного паспорта, які не можна ідентифікувати як сторінки паспорта ОСОБА_1 , і ці докази не засвідчені захисником. А окрім того, з даних, що містяться в ксерокопіях сторінок паспорта вбачається про наявність інформації щодо перетину особою кордону Республіки Молдова в серпні та вересні 2022, а не в лютому 2022, як на те посилались апелянти у клопотанні.

А відтак, ні захисником, ні самою ОСОБА_1 на підтвердження доводів про поважність причин пропуску апеляційного строку не надано жодних об`єктивних доказів.

Сам по собі факт введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження обставин, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Враховуючи встановлені обставини, а також те, що апеляційна скарга була подана лише 06.01.2023 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження та апелянтами не надано доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 та її захисника Білика Г.І. та поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2022, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу слід повернути особам, які її подали.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та її захисника Білика Григорія Івановича про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2022 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з доданими до неї додатками повернути особам, які її подали.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал