СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/8962/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України,непрацюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 - за ч.1 ст. 130 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 726241, 26 жовтня 2023 року о 01 год. 20 хв. в м. Київ просп. Ак. Корольова,18 водій ОСОБА_1 керувала авто Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення коородинації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 при розгляді справи вину не визнала та пояснила, що транспортним засобом не керувала та не вживала алкогольні напої, коли до неї підійшли працівники поліції вона перебувала у стурбованому емоційному стані, оскільки посварилась зі своїм хлопцем, через це останній викликав працівників поліції. На пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння відмовилась, оскільки була твереза та транспортним засобом не керувала, а тому не вбачала потреби проходити такий огляд.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є грубим умисним порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та утворює окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом положень статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис, а також іншими матеріалами справи. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

До протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки докази, які б підтверджували факт керування останньою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного з використанням спеціальних технічних засобів або медичний висновок закладу охорони здоров`я про перебування останньої в стані алкогольного сп`яніння (якщо такий огляд водія проводився в медичному закладі), в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, суд звертає увагу, що із наявних у матеріалах справи письмових доказів та відеозапису неможливо зробити висновки щодо обставин, які передували пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та, власне, проведеному огляду, а саме: чи рухався автомобіль, які причини його зупинки.

Так, відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (зареєстрованої в МЮ України 11 січня 2019 року № 28/32999, в подальшому Інструкція від 18 грудня 2018 року) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Разом з цим, на відеозаписі відображений лише момент пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» або у закладі охорони здоров`я. Будь-які інші відеозаписи у матеріалах справи відсутні. При цьому, жодних доказів керування ОСОБА_1 автомобілем матеріали справи не містять.

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що відеозапис із нагрудної камери працівника поліції також не відображає зазначених обставин.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У відповідності до статті 7 КУпАП, статті 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні, тому провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту 1 статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, ч.1 ст. 130, п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАПУкраїни, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя: Н.О. Петренко