Справа № 510/1883/22
Провадження № 3/510/81/23

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2023 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від ВП № 2 Ізмаїльського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с.Новоселівка Саратського району Одеської області, меш. за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як виходить з наданих суду адмінматеріалів, ОСОБА_1 04.11.2022р. о 23.10 год. знаходився на вулиці Вознесенська в м.Рені (біля будинку №171) у період дії комендантської години, на вимогу поліцейського пред`явити документи для встановлення особи для проходження медичного огляду відмовився, на зауваження не реагував, вів себе зухвало, висловлювався у бік працівників поліції нецензурною лайкою. У зв`язку із вищевказаними діями ОСОБА_1 відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, який було направлено до суду для розгляду.
ОСОБА_1 явився до суду, вчинення адмінправопорушення заперечує, вважає, що адмінпротокол відносно нього за ст. 185 КУпАП був складений неправомірно, оскільки такого адмінправопорушення він не вчиняв. Зазначив, що він 04.11.2022р. десь о 23 год. знаходився в місті Рені, на вул. Вознесенській, перебував у стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції не склали відносно нього адмінпротоколу за вчинення «дрібного хуліганства» або «за появу у громадському місці у нетверезому стані», або «за порушення правил комендантської години» натомість самі вели себе зухвало, безпідставно застосували до нього спецзасоби (сльозогінний газ, мало місце фізичне насилля), жодних обґрунтувань своєї поведінки не надали. Він силоміць був доставлений до медичної установи, до цього йому не пропонувалось пройти освідчення на алкотестері, тобто процедура проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння взагалі не дотримувалась. В медичній установі був проведений його медичний огляд, встановлений факт алкогольного сп`яніння. Вважає, що працівники поліції перевищили свої службові повноваження, діяли неправомірно, підстав для застосування до нього з їх боку спеціальних засобів не було, мало місце застосування з боку працівників поліції неспіврозмірного фізичного насилля, внаслідок чого він отримав перелами ребер зліва, про що свідчить протокол комп`ютерної томографії органів грудної клітки від 07.11.2022р. Наполягає на тому, що він не чинив опір законним вимогам та розпорядженням працівника поліції, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП в його діях немає, просить відмовити у його притягненні до адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи судом були досліджені наступні докази : протокол про амінправопорушення від 04.11.2022р.; посвідчення водія ; витяг з інформацією про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 ; рапорт працівника поліції від 05.11.2022р.; протокол №178 від 04.11.2022р. медичного огляду для встановлення стану сп`яніння; рапорт працівника поліції ОСОБА_2 від 04.11.2022р.; протокол комп`ютерної томографії від 07.11.2022р.
Інших доказів на момент розгляду справи суду не надано.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, суд приходить до наступного висновку.
Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.
Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.
Статтею 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 26.06.92р. "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Таке ж тлумачення використав Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" (справа про строки адміністративного затримання) від 11 жовтня 2011 року № 1-28/2011 року, в якому також розкрито зміст «простої» непокори що означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.
Таким чином, із аналізу вказаних нормативно-правових актів слідує, що обов`язковими ознаками, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених, законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.
Як було встановлено судом, ОСОБА_1 свою вину не визнав, в матеріалах справи відсутні будь-які посилання на те, в чому саме полягає злісна непокора законному розпорядженню працівника поліції, вказано на те, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, вів себе зухвало, чіплявся за формений поліцейський одяг. Також в адмінпротоколі зазначено, що ОСОБА_1 не виконував законне розпорядження працівника поліції, яке полягало у спонуканні його до дій щодо припинення вчинення адміністративного правопорушення (дрібного хуліганства). Однак, це ОСОБА_1 заперечує, копія адмінпротоколу про вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, вчинення якого його просили припинити, до матеріалів адмінсправи не додана, відеофіксація неправомірних дій ОСОБА_1 працівниками поліції не велась.
Таким чином, жодних доказів, які б усували сумніви у об`єктивності та допустимості вищевказаних матеріалів правопорушником суду не надано.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, сам по собі, не може бути доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).
Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності слід закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник