Справа № 308/982/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бондарєвої О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатські області ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 058305 від 11.01.2023 вбачається, що 11.01.2023 року о 17 год. 47 хв. в м. Ужгороді, вул. Тимірязева, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду відмовився на місці зупинки та у медичному закладі о 18 год. 21 хв., чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що близько 17:30 год. 11.01.2023 року дійсно на належному йому автомобілі «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , прямував до магазину-кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_2 . Оскільки того дня він погано себе почував, бо дуже сильно перенервував через те, що в чергове різко погіршився стан здоров`я його перестарілого батька, ОСОБА_2 , 1947 року народження, який перебуває на його утриманні і потребує майже постійного стороннього догляду, то передзвонив своєму кумові ОСОБА_3 , який проживає в тому ж районі за адресою АДРЕСА_3 , і повідомив останньому, що зайде до магазину «Чічка» купити хліба, а кума попросив, по можливості, зайти до нього додому за ключами від автомобіля і відігнати такий під його будинок на парковку. Транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 того дня не керував, за кермом автомобіля не знаходився коли до нього підійшли працівники поліції. Саме тому і відмовився від проходження будь-яких оглядів на стан сп`яніння, оскільки не мав такого обов`язку і тому вважав вимогу поліцейських незаконною. Винним себе не визнав, просив провадження в справі щодо нього закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Захисник Бондарєва О.С. в судовому засіданні також просила провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки той факт, що працівники поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а підійшли до нього по виході з магазину, на її думку, прямо підтверджується і наявними в матеріалах справи про адмінправопорушення: відеозаписами з камер відеоспостереження з магазину, з бодікамер поліцейських, та постановою серії БАВ № 286545 від 11.01.2023 року, з яких вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 о 17.47 год. перебував в статиці.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бондарєву О.С. дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 11.01.2023 року о 17 год. 47 хв. в м. Ужгороді по вул. Тимірязєва, 76, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Фольксваген-Гольф, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова, порушення координації рухів

Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді даної конкретної справи по суті, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Зі встановлених у судовому засіданні обставин та з матеріалів справи слідує, що в той момент, коли до ОСОБА_1 підійшли працівники поліції, він не перебував на водійському місці за кермом і не керував транспортним засобом.

Указані обставини підтверджуються, відеозаписами з нагрудних камер поліцейського, які переглядався судом в судовому засіданні.

Інших доказів, які б підтверджували, що 11.01.2023 року о 17 год. 47 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Окремо суд відзначає, що згідно Виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 12.06.2023 року, останній є інвалідом ІІ групи пожиттєво за станом здоров`я, і серед його діагнозів такі, як: Позитивні симптоми Бабінського, Чадока та Штрумпеля зліва. Груба інтенція, дизметрія при виконанні координаторних проб в лівих кінцівках. Хода пареотична. Позитивні симптоми орального автоматизму (Марінеску-Радовічі та Карчікяна), якими, власне і охоплюється наявність тих ознак алкогольного сп`яніння, що описані в протоколі про адмінправопорушення.

Зважаючи на неприпустимість формального підходу до розгляду справ даної категорії, суд констатує, що самого факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в той момент, коли він виходив пішки з магазину, недостатньо для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки для об`єктивної сторони вказаного правопорушення необхідна наявність керування особи транспортним засобом, докази чого в матеріалах справи відсутні.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитисянакористь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом, мають бути витлумачені на користь останнього.

У цій справі не доведено поза всяким розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, зважаючи на те, що у відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки .

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 280, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Дергачова