Справа № 354/643/22
Провадження № 33/4808/40/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гедзика В.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Гедзика В.М. на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2022 о 20 год. 55 хв. громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 213 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Поляниця, перший паркінг, Надвірнянський район Івано-Франківської області, із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням газоаналізатора «Akcotest Drager №7510», результат якого склав 2,23 % проміле, тест №560. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Гедзик В.М. подав апеляційну скаргу.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова суду є протиправною та підлягає скасуванню.

Стверджує, що долучені до матеріалів провадження відеозаписи, з огляду на порушення вимог щодо безперервності запису, не мають достатньої інформативності, оскільки працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, на вказаних відеозаписах не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відеозаписи, відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 був згідний з результатами огляду та дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Крім того, стверджує, що, згідно відеозаписів, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, в тому числі право на захист, що призвело до неможливості додержання прав останнього.

На переконання апелянта, з оглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 був абсолютно тверезий і результат приладу «Драгер» (2,23 проміле) не може відповідати фактичному стану водія. Наголошує на тому, що ОСОБА_1 із перебуванням у стані сп`яніння категорично не погодився та висловив своє невдоволення незрозумілим для нього результатом огляду, що підтверджується даними долучених відеозаписів.

На думку апелянта, працівники поліції обманули ОСОБА_1 , що йому нема змісту їхати у медзаклад, де він міг би підтвердити відсутність стану сп`яніння шляхом відповідного огляду, а саме: відповідне направлення працівники поліції не видали, а лише агресивно ствердили, що він перебуває в стані сп`яніння, бо так показав прилад, погрожували, що заберуть автомобіль, якщо він вимагатиме поїхати у медзаклад. Крім того, на переконання апелянта, поліцейський маніпулятивно, вказуючи водію на необхідність поставити підпис у протоколі, зазначив, що це підпис за розгляд справи у Яремчанському суді.

Апелянт вважає, що огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки поліцейський перед тестуванням без будь-яких коментарів проводив якісь маніпуляції з приладом, об`єктивність вказаного тесту, на думку апелянта є сумнівною, право та порядок перевірки ОСОБА_1 у медзакладі поліцейським грубо та умисно проігноровано, відповідного направлення, не зважаючи на незгоду ОСОБА_1 з результатом тесту, йому не видано.

Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_1 має величезний водійський стаж, жодного разу за порушення правил дорожнього руху за цією статтею до відповідальності не притягувався, працює водієм, а тому дана професія та робота є єдиним джерелом доходу для нього і сім`ї.

З огляду на презумпцію невинуватості та стандарти доказування, апелянт просить визнати постанову суду першої інстанції протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Гедзика В.М. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, повністю довіряє їй представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження за апеляційною скаргою в його інтересах в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Гедзик В.М. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях підзахисного ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді - залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Гурепка проти України»)

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з наявністю правових підстав для закриття провадження на підставі ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а оцінка доказів, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться даними, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема: даними Протоколу про адміністративне серії ААД №201591 від 18.05.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 звинувачується втому, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1); даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого стосовно ОСОБА_1 у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння( запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук) за допомогою спеціального засобу було проведено огляд на стан сп`яніння внаслідок якого було отримано позитивний результат з яким водій повністю погодився, що підтвердив власноручним підписом (а.с. 3); даними тестування на алкоголь з допомогою газоаналізатора «Драгер Alcotest 7510», підписаного ОСОБА_1 , де зафіксовано позитивний результат огляду останнього на стан сп`яніння, що склав 2,23 % (а.с. 2); даними долучених до матеріалів провадження відеодисків (а.с. 6), якими підтверджено, що ОСОБА_1 визнавав, що керував транспортним засобом і його процесуальна поведінка відповідала поведінці водія, підтвердив вживання алкоголю (ствердив, що випив пляшку пива та ін.), добровільно, як водій транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер Alcotest 7510» пройшов огляд на стан сп`яніння та погодився із позитивним результатом огляду, був ознайомлений зі змістом висунутого звинувачення, своїми правами, в тому числі щодо роз`яснення права на проходження огляду в спеціалізованому медичному закладі в разі незгоди з отриманим результатом проведеного тесту та правами, які передбачені ст.268 КУпАП,ст.63 Конституції України; іншими даними, що містяться в матеріалах провадження.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вищевказаний висновок повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені судом під час розгляду справи.

Зі змісту апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до відповідальності, адвоката Гедзика В.М. вбачається, що він заперечує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вважає, що ОСОБА_1 не погодився з позитивними результатами огляду на стан сп`яніння,у зв`язку з чим результати огляду на стан сп`яніння не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи захисника адвоката Гедзика В.М. перевірялись судом першої інстанції під час розгляду справи, їм надано належну правову оцінку та зроблено обґрунтований висновок про наявність достатніх належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Разом з тим, під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 у повному обсязі було повторно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та досліджено відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №201591 від 18.05.2022, ОСОБА_1 звинувачується в тому, 18.05.2022 о 20 год. 55 хв. в с. Поляниця, перший паркінг, Надвірнянський район Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 213 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням газоаналізатора «Akcotest Drager №7510», результат якого склав 2,23 % проміле, тест №560. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_1 , є конкретним.

Зміст висунутого обвинувачення було доведено ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується даними матеріалів провадження, в тому числі даними оглянутих відеозаписів, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 надавав усні пояснення працівникам поліції з приводу подій, що мали місце 18.05.2022, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього та ставились останньому у вину.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським взводу №1 роти №4 БУПП в Чернівецькій області ДПП капралом поліції Климом В.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи в Яремчанському міському суді, що підтверджується особистим підписом останнього у відповідних графах протоколу. Крім того, зафіксоване у протоколі, повністю узгоджується з даними, зафіксованими на відеозаписах, долучених до матеріалів провадження та оглянутих судом (на 08:00 хв. відеофайлу «4» ОСОБА_1 зачитано права, в тому числі і право користуватись послугами адвоката або іншого спеціаліста в галузі права). Відтак доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 не було належно роз`яснено його права і забезпечено право на захист, необґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам. Даних, які б свідчили про порушення права останнього на правовий захист та будь-які інші процесуальні порушення під час огляду на стан сп`яніння, в матеріалах провадження немає. Відповідні доводи апелянта з цього приводу є безпідставними, голослівними та не підтвердженими.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції суду, а працівниками поліції здійснюється лише оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення і обов`язкової вимоги щодо залучення захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення КУпАП та Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не містять.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 18.05.2022, а 09.06.2022 справу передано на розгляд міського суду. Разом з тим, 22.06.2022 ОСОБА_1 скористався правом на правову допомогу та уклав відповідний Договір з адвокатом Гедзиком В.М. (а.с. 11 - Ордер).

Працівниками поліції ОСОБА_1 видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом (ПК №332688 від 18.05.2022), посвідчення водія ( НОМЕР_2 від 06.05.2015) у останнього було вилучено, а водія було відсторонено від керування транспортним засобом, шляхом передачі ТЗ тверезому водію (а.с. 1).

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що ОСОБА_1 пояснення надасть в суді, що останній ствердив власноручним підписом.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Відтак, ОСОБА_1 , за обставин, що на переконання апеляційного суду, вимагали пояснень особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, розпорядився своїми процесуальними правами та обов`язками на власний розсуд та виявив бажання не надавати будь-яких письмових пояснень щодо подій 18.05.2022 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.

В протоколі не зазначені свідки, однак, з огляду на те, що за приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, встановлено, що 18.05.2022 працівниками поліції здійснювалась відеофіксація подій технічними пристроями бодікамер №2018 та №2013, відеозаписи яких додано до протоколу та до матеріалів провадження, їм надано належну правову оцінку судом першої інстанції та повторно досліджено під час апеляційного перегляду постанови (а.с. 6).

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, містить достатні та переконливі дані, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій, свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутих обвинувачень, наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд, повторно дослідивши наявні в матеріалах справи докази з урахуванням встановлених фактичних обставин, відхиляє доводи апелянта з приводу неналежності та недопустимості як доказу долучених до матеріалів провадження відеозаписів з огляду на їх не безперервний запис, оскільки, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних бодікамер патрульних поліцейських (а.с. 6, далі - відеозаписи).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав дані відеозаписів належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку (відеофіксація здійснювалась на бодікамери №2013 та №2018, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення) та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Так, зі змісту оглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування ним транспортним засобом, надавав усні необхідні пояснення працівникам поліції стосовно подій, що мали місце 18.05.2022, ствердив факт вживання алкоголю (відеофайл «4» диск №2, а саме: 04:43 хв: «Я ще вчора вживав» та 14:40 хв: «Скажу чесно, випив пиво») та добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора «Драгер Alkotest 7510».

Зокрема, згідно даних відеозапису «4» (диск №2), ОСОБА_1 особисто розпакував герметичне упакування мундштука газоаналізатора, прилад готувався до використання виключно в присутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, працівники поліції роз`яснювали останньому процедуру та необхідність проведення контрольної перевірки, чи пристрій «чистий», демонстрували табло газоаналізатора до початку тестування.

Відеозаписами підтверджується, що ОСОБА_1 продував алкотестер кілька разів, однак, на переконання апеляційного суду, відеозапис засвідчує, що останній спочатку неналежно виконував рекомендації працівників поліції щодо продування в мундштук (трубку) газоаналізатора (не видихав повітря, продував не достатній об`єм повітря, вдавав неможливість продути саме необхідний об`єм повітря, припиняв продувати в мундштук до відповідного сигналу приладу).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта з приводу порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження, оскільки газоаналізатор відображав реальний результат проведеного тестування на стан алкогольного сп`яніння водія, а дійсність отриманого внаслідок такого огляду позитивного результату (2,23 проміле), а саме - перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, підтверджено оглянутими відеозаписами.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння порушено, оскільки ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі з огляду на те, що оглянутими відеозаписами підтверджено, що патрульні поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 можливість пройти огляд в медзакладі, якщо останній не згідний з результатом тестування з допомогою газоаналізатора (04:25 хв відеофайлу «4» диск №2), вимагали чітку відповідь на запитання, чи погоджується ОСОБА_1 з результатами огляду і чи хоче проїхати в медзаклад (06:00 хв. відеофайлу «4» диск №2), на що ОСОБА_1 , який спершу уникав відповіді, чи казав про незгоду, остаточно на 07:49 хв відеофайлу «4» (диск №2) погодився та однозначно ствердив: «Так».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що висловлене водієм здивування щодо занадто високого результату огляду на стан сп`яніння, повинно вважатися незгодою із позитивним результатом огляду, оскільки фактично процесуальна поведінка водія після проходження огляду на стан сп`яніння свідчить, що він погоджується з тим, що отриманий результат є позитивним та свідчить про його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі, а зі змісту процесуальної поведінки водія повинно вбачатись, що він дійсно вважає, що такий результат огляду не відповідає дійсності та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо незгоди водія транспортного засобу із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, необхідно враховувати процесуальну поведінку водія транспортного засобу та звертати увагу на його ставлення щодо можливості спростувати отриманий результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

Відтак, даними повторно оглянутих відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 добровільно, діючи саме як водій транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу алкотестера «Драгер Alkotest 7510» та не заперечував проти позитивного результату, який склав 2,23 проміле, ствердивши згоду власноручними підписами відповідних документів (протоколу, тесту №560, Акту огляду).

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення дані відповідають фактичним обставинам, що мали місце 18.05.2022, та повністю узгоджуються та підтверджуються даними оглянутих відеозаписів з бодікамер патрульних поліцейських.

Досліджені судами відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що дає суду можливість ретельно та уважно дослідити їх зміст, як доказу, та встановити відповідність в сукупності із іншими доказами по справі, в тому числі і з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

За результатами повторного дослідження відеозаписів, що містяться в матеріалах провадження, апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Правових підстав вважати долучені до матеріалів провадження відеозаписи неналежними чи недопустимими доказами в апеляційного суду немає.

Суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду доводи апелянта з приводу порушення процедури огляду та недійсності результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з допомогою приладу «Драгер Alkotest 7510», з огляду на наступне.

Огляд ОСОБА_1 проведено 18.05.2022 на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням з допомогою газоаналізатора «Akcotest Drager №7510», результат якого склав 2,23 % проміле, тест №560, що ОСОБА_1 ствердив власноручним підписом (а.с. 2).

Газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alkotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки - 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.

З роздрукованого результату приладу «Drager Alcotest 7510» (а.с. 2), підписаного ОСОБА_1 особисто, за допомогою якого останній добровільно проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування (градуювання) приладу проводилось 09.09.2021. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено 18.05.2022.

Згідно даних матеріалів провадження, газоаналізатор «Akcotest Drager №7510», що був використаний 18.05.2022 при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 09.09.2022 (а.с. 34), Сертифікат відповідності дійсний до 07.06.2023 (а.с. 35).

Відтак підстави для визнання недійними результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 18.05.2022 з допомогою газоаналізатора «Akcotest Drager №7510», - відсутні.

Доводи апелянта з приводу того, що поліцейський перед тестуванням без будь-яких коментарів проводив якісь маніпуляції з газоаналізатором «Akcotest Drager №7510» не знайшли свого документарного підтвердження. Будь-які дані з цього приводу в матеріалах провадження відсутні, даними відеозаписів не підтверджені, письмові зауваження особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, з цього приводу відсутні, в тому числі не зазначені і у відповідній графі протоколу, а отже, на переконання апеляційного суду, є голослівними та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що відеозаписами не зафіксовано момент руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Згідно даних повторно оглянутих відеозаписів вбачається, що особа, яка знаходиться за кермом транспортного засобу і на вимогу поліції пред`являє документи, як водій автомобіля, є громадянин ОСОБА_1 . Під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, озвучення припущень щодо перебування його як водія в стані алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд у встановленому порядку, під час складання адміністративних матеріалів, тощо останній жодним чином не заперечує факту керування саме ним транспортним засобом. Крім того, патрульні поліцейські озвучують причину зупинки транспортного засобу (керування без використання ременя безпеки та користування під час руху мобільного телефону), з приводу чого ОСОБА_1 неодноразово висловлює свої шкодування.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи апелянта про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього документів, застосування психологічного насильства працівниками поліції, можуть бути перевірені в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом 18.05.2022 саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР (а.с. 5 - копія протоколу серії БАА №934311), на законну вимогу ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», з отриманим позитивним результатом якого (2,23 проміле) добровільно погодився, ствердивши свою згоду і усно, що вбачається на оглянутих відеозаписах, і письмово, підписавши протокол про адміністративне правопорушення, Акт огляду, результат тестування.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відтак і наявність в діях останнього складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що і поставлено останньому у вину.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого правопорушення, особу винного, його матеріальний та сімейний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

З огляду на наведене підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Гедзика В.М. залишити без задоволення.

Постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв