Справа № 128/138/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

10.01.2023 державним виконавцем Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУМЮ (м. Київ) Журавель Д.М. складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, що 10.01.2023 о 10:00 год за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 183-1 КУпАП. Станом на 31.12.2022 заборгованість по аліментам на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 123 721, 60 грн, заборгованість виникла за період з 31.08.2018 по 31.12.2022.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.01.2023 вказаний адміністративний матеріал повернуто на до оформлення, з підстав, зокрема, не зазначення обставин про наявність інвалідності або будь-якого захворювання у дитини, передбаченого ч. 2 вказаної статті.

Повторно на адресу суду адміністративні матеріали надійшли 30.01.2023 з листом Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.01.2023 № 5346, згідно якого повідомлено, що боржника ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 02.11.2020 по справі № 127/21789/20. Проте боржник ухиляється від сплати аліментів та державним виконавцем помилково кваліфіковані дії боржника за ч. 2 ст. 183-1 КУпАП. Боржником повторно порушуються обов`язки щодо щомісячної спати аліментів, тому кваліфікувати його дії державний виконавець повинен був за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП. При вирішенні питання про притягнення боржника до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП державний виконавець просив врахувати вищезазначене. Обсяг обвинувачення ОСОБА_1 наданими суду матеріалами не змінено.

Для розгляду наданих матеріалів в суді ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, згідно якої вину не визнає, так як вказаного в протоколі правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП, він не вчиняв, просив закрити провадження по справі відносно нього, розгляд справи здійснити у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Згідно п. 4 розділу XIV Ініструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чи порушення законних вимог виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення на бланку за встановленою формою (додаток 11). Зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 183-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Частиною 3 статті 183-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

В примітці до вказаної статті вказано, що під повторним вчиненням правопорушення у цій статті слід розуміти невжиття особою заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених цією статтею.

З адміністративних матеріалів вбачається, що після їх повторного надходження до суду, дії ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення кваліфікуються за ч. 2 ст. 183-1 КУпАП, при цьому орган, який склад даний протокол вважає, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Суд зауважує про те, що згідно ст. 256 КУпАП суть порушення, як і відповідна норма закону, за якою кваліфікуються дії особи, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд, на власний розсуд, на підставі самого лише листа державного виконавця не може самостійно змінювати зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, будь-яких доказів, на які посилається державний виконавець в листі Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.01.2023 № 5346, суду не надано тадоказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом було досліджено надані суду матеріалита встановлено, що адміністративні матеріали не містять жодних доказів обставин, передбаченихч. 2 ст. 183-1 КУпАП, як і не містять доказів порушення ОСОБА_1 ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Статтями 7, 247 п. 1 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП, тому провадження в справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 183-1, п. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: