печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року cуддя Печерського районного суду м.Києва Смик С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з управління патрульної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 05.10.2024 року, о 01.15 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності через неможливість бути присутнім при розгляді справи, надавши письмові пояснення.

Так, останній зазначив, що 04.10.2023, перебуваючи по вул. Підвисоцького, отримав прохання від свого товариша на ім`я ОСОБА_2 про необхідність доставити його до військового шпиталю. Так як його товариш потребував допомоги та він йому допомагав триматись фізично, попросив ОСОБА_3 сісти за кермо автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , на що він погодився. Автомобіль рухався бульваром Лесі Українки, звідки звернув на вулицю Новогоспітальну. Там автомобіль зупинився біля військового шпиталя. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вийшли з авто та у цей момент поруч зупинилося поліцейське авто, до них підійшли працівники патрульної поліції запитали «Чий це автомобіль», ОСОБА_1 зазначив, що не його, але документи є. Одразу після цього, вони попросили його надати посвідчення водія, на що він сказав, що не знаходився за кермом., а працівники поліції почали казати про те, що його стан схожий на стан алкогольного сп`яніння. При цьому не зважали на його доводи про те, що він не був за кермом автомобіля та може лише надати технічний паспорт на авто. В цей же час ОСОБА_3 казав поліцейським, що за кермом був саме він, але працівники поліції вже прийняли рішення про складання протоколу саме відносно ОСОБА_1 . Надалі, працівники поліції пропонували йому пройти тест на вміст алкоголю, але розуміючи, що автомобілем не керував, ОСОБА_1 відмовився це робити. Після цього, працівники поліції пропонували проїхати з ними, в тому числі, для з?ясування обставин перебування в моєму автомобілі грошових коштів. ОСОБА_1 зазначив, що правопорушень не скоював, законних підстав для перевірки на предмет будь-яких протиправних дій не було, тому він відповів на таку пропозицію категоричною відмовою. Тоді працівники поліції почали застосовувати до нього фізичну силу, на що він вчинив супротив. В підсумку із застосуванням фізичного впливу, забравши із автомобіля сумку з грошима (як пізніше з`ясувалось вони передали її ОСОБА_3 ), працівники поліції доставили його до відділку поліції, де після з`ясування необхідних обставин він був відпущений додому.

Дослідивши матеріали справи, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, переглянувши в судовому засіданні відеозапис із нагрудної камери патрульного, суддя доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 Правил Дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо у транспортному засобі. Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відео з нагрудної камери патрульного поліцейського, яке долучено до матеріалів справи не відображає повної картини події, яка мала місце 05.10.2023 року, так, на відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, оглянутому в судовому засіданні, не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зокрема, із відеозапису вбачається, що спочатку працівники поліції брали на перевірку посвідчення водія у ОСОБА_3 , який неодноразово казав, що він був за кермом автомобіля, але потім патрульні переключили свою увагу на особу ОСОБА_1 із вимогою надати документи та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому останній категорично заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Окрім того, на адресу суду надійшли пояснення ОСОБА_3 , згідно яких 04.10.2023 він перебував по вул. Підвисоцького разом з ОСОБА_1 , до якого звернувся його знайомий на ім`я ОСОБА_2 з проханням підвезти до військового шпиталю на вулицю Новогоспітальну та ОСОБА_1 попросив ОСОБА_3 сісти за кермо автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , на що він погодився. Зупинившись поряд із військовим шпиталем всі вийшли з автомбіля, у цей момент поруч зупинився автомобіль патрульної поліції та до них підійшли поліцейські, запитали «Чий це автомобіль?», на що ОСОБА_5 відповів, що автомобіль фактично належить йому та може надати відповідні документи.

Після того як ОСОБА_5 це сказав, працівники поліції попросили його надати їм також його посвідчення водія. На це ОСОБА_5 відповів, що він не знаходився за кермом автомобіля та не розуміє чому він має надавати саме цей документ. На це працівники поліції почали висловлювати сумнів, щодо його стану. При цьому ОСОБА_3 неодноразово казав працівникам поліції про те, що за кермом автомобіля перебував він, а не ОСОБА_5 . Водночас, останні не зважали на його доводи.

Окрім того, ОСОБА_3 зазначив, що в автомобілі ОСОБА_6 перебували грошові кошти у великій сумі, а тому може пов`язати його нервову реакцію на звинувачення працівників поліції через незрозумілу ситуацію, яка виникла між ним, та свідком якої був ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_6 неодноразово повторив про те, що гроші знаходяться у значній сумі та він дуже схвильований через незрозуміле для нього поводження працівників поліції. Натомість, працівники поліції не зважали на жодні доводи ОСОБА_7 та мали намір складати адміністративний протокол на ОСОБА_6 щодо його перебування за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Надалі, працівники поліції запропонували їм проїхати з ними, в тому числі для з`ясування обставин перебування в автомобілі грошових коштів. В цей час підійшов ОСОБА_6 та сказав, що він дуже хвилюється та через це не може адекватно зрозуміти та оцінити ситуацію, яка коїться. На пропозицію працівників поліції проїхати з ними ОСОБА_5 відповів категоричною відмовою. Тоді працівники поліції почали застосовувати до нього фізичну силу, на що він чинив супротив. В підсумку, із застосуванням фізичного впливу, забравши із автомобіля сумку з грошима та документами, працівники поліції посадили ОСОБА_7 до автомобіля для доставки до відділку поліції. Після цього співробітники поліції підійшли до ОСОБА_3 , передали сумку з грошима і документами, що належать ОСОБА_8 та сказали, що він може бути вільним. При цьому жодного освідування на стан сп`яніння а ні йому, а ні ОСОБА_8 на місці не робили.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цьогопринципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, суд закриває провадження по справі.

Таким чином, протокол, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки, останній категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 05.10.2023 року о 01.15 год., його доводи не спростовано матеріалами справи, а обставини викладені в протоколі не підтверджуються сукупністю доказів, зокрема, письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якого зафіксовано відеозаписом бодікамери, як такого, який наполягав на керуванні саме ним транспортним засобом, узгоджуються із даними відеозаписів, які зафіксовані на БК 472090, 472725, 470632, 472283, що є підставою для закриття провадження.

Будь-яких доказів, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, зазначеного у протоколі серії ААД № 525457 від 05.10.2023 року - матеріали справи не містять.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Таким чином, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 247, 251, 252, 266, 284 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, відносно якої вона була винесена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.І. Смик