ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/1019/23

Провадження № 3/936/623/2023

02.10.2023 р. смт. Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Пелих О.О., за участю: секретаря судового засідання Іванової Н.Я., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 військовослужбовця НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2023 р. до Воловецького районного суду Закарпатської області на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , у якому зазначено, що 15.08.2023 року об 13 год. 15 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 717 км.+500 м, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Hyundai Sonata» номерний знак « НОМЕР_2 » із ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у встановленому законом порядку водій відмовився при відеофіксації об 13.35 год. Своїми діями, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Сімутін Р.В. в судовому засіданні пояснив, що відсутній склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також, з приводу обставин інкримінованого правопорушення зазначив, що ОСОБА_2 проходить військову службу у Збройних Силах України та перебуваючи у короткостроковій відпустці разом зі своєю сім`єю на автомобілі «HYUNDAI SONATA» державний номерний знак НОМЕР_2 прямував на відпочинок з м. Бровари Київської області до с. Тур`я Поляна Закарпатської області. Під час руху по трасі в районі с. Нижні Ворота у Закарпатській області, автомобіль, яким він керував, зупинили працівники поліції. Передбачені Законом України «Про Національну поліцію» підстави зупинки автомобіля працівники поліції йому не повідомили, на його запитання про причини зупинки, також не відповіли, а лише пред`явили вимогу показати документи. Після перевірки документів працівник поліції запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, дослівно кажучи: «Огляд готові пройти на стан наркотичного сп`яніння?», на що останній відповів, що готовий. Після цього ОСОБА_2 запитав у працівників поліції, які виникли підстави для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння та який порядок та процедура проведення такого огляду. Про підстави проведення стосовно нього твого огляду працівники поліції останньому не повідомили. Щодо порядку та процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції не надали ОСОБА_2 конкретну відповідь, лише сказали, що «робиться звичайний тест у лікаря». З цього приводу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, сказав працівникам поліції, що проведення «звичайного тесту» для визначення стану наркотичного сп`яніння, який не має відповідних державних дозволів, є незаконним і для встановлення стану наркотичного сп`яніння повинно проводитись лабораторне дослідження крові. Працівники поліції почали переконувати ОСОБА_2 , що кров на аналіз відбирається тільки якщо водієм скоєно ДТП. Під час цієї суперечки працівник поліції сказав останньому, що така його поведінка не відповідає обстановці, що є ознакою наркотичного сп`яніння. Також, працівник поліції повідомив, що для огляду треба їхати у лікарню в м. Мукачеве, а автомобіль, у якому ОСОБА_2 їхав разом з сім`єю залишити на трасі. На запитання, чи повернуть вони його з м. Мукачеве назад до автомобіля, працівник поліції відповідь не надав. ОСОБА_2 продовжував наголошувати, що згоден пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме у встановленому законом порядку, тобто шляхом здачі крові на лабораторний аналіз і просив, щоб працівники поліції забезпечили проходження огляду саме у встановленому законом порядку. Але, працівник поліції повторив, що кров на аналіз здається лише у випадку вчинення ДТП та наполягав на проведенні огляду у лікарні за допомогою експрес-тесту. За таких обставин захисник наголошує, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Таким чином, посилається на те, що наявні докази, які містяться в матеріалах справи не доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя дійшов до такого висновку.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Згідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.2 ст.266 КУпАП, передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, виходячи із фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 412288 від 15.08.2023 року, встановлено, що 15.08.2023 року об 13 год. 15 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 717 км.+500 м, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Hyundai Sonata» номерний знак « НОМЕР_2 » із ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у встановленому законом порядку водій відмовився при відеофіксації об 13.35 год.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 року.

У п. 4 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Згідно пункту 8 розділу ІІІ Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

У відповідності до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Положеннями пункту 12 розділу ІІІ Інструкції, передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Із доданого до протоколу відеозапису місця події 15.08.2023р., встановлено, що ОСОБА_2 безпосередньо не відмовлявся на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано, що о 13 год. 19 хвилин працівник поліції запитує ОСОБА_2 : «огляд готові пройти на стан наркотичного сп`яніння ?», на що ОСОБА_2 відповідає: «так, готовий». При цьому на відеозаписі зафіксовано, що пропонуючи ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції не повідомляють йому, які саме ознаки наркотичного сп`яніння вони у нього виявили. У подальшому, о 13 год. 20 хвилин, лише після того, як ОСОБА_2 намагаючись з`ясувати встановлену законом процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння, запитав у працівників поліції про те, які саме ознаки наркотичного сп`яніння вони у нього виявили, працівник поліції відповів, що його поведінка не відповідає обстановці та обличчя має блідість.

Крім того, із відеозапису вбачається, що ознаки наркотичного сп`яніння, визначені в пункті 4 розділу І Інструкції, у ОСОБА_2 відсутні, а в поведінці ОСОБА_2 немає таких ознак, які б свідчили про можливе перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, оскільки він веде себе адекватно, чітко виконує вказівки працівників поліції, намагається з`ясувати встановлену законом процедуру огляду водія на стан наркотичного сп`яніння та правомірно заперечує щодо незаконності такого огляду за допомогою «звичайного тесту».

Як вбачається з відеозапису, ознаки наркотичного сп`яніння працівник поліції повідомив ОСОБА_2 через 2 хвилини після того, як запропонував останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння і лише після того як сам ОСОБА_2 запитав про це у нього. З приводу такої ознаки як звужені зіниці слід зазначити, що на відеозапису зафіксовано, що працівник поліції випробує на світло реакцію зіниць очей у ОСОБА_2 лише о 13 год. 29 хв., тобто через 11 хвилин після пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, відеозаписом з портативного відео реєстратора поліцейського доведено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння без виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, визначених п. 4 розділу І Інструкції, а такі ознаки як поведінка, яка не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло та неприродна блідість зазначені працівником поліції формально.

Враховуючи викладене, у співробітника поліції не було законних підстав для направлення ОСОБА_2 на огляд на стан наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння, які визначені п. 4 розділу І Інструкції.

Також, на відеозапису зафіксовано, що о 13 год. 20 хв. на прохання ОСОБА_2 роз`яснити порядок та процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівник поліції відповідає ОСОБА_2 , що «робиться звичайний тест у лікаря». На репліку ОСОБА_2 що це незаконно і такий тест він проходити не буде, працівник поліції каже ОСОБА_2 : «кров на аналіз проводять при ДТП». Так, о 13 год. 24 хв. ОСОБА_2 каже співробітнику поліції: «Поїхали на аналіз. Я хочу їхати на аналіз», на що співробітник поліції відповідає: «Так ви вже відмовились». ОСОБА_2 на це каже: «Ідемо, їдемо, я хочу їхати на аналізи, перевірити ваш тест». У відповідь працівник поліції намагається відмовити ОСОБА_2 від огляду, повторно кажучи, що він вже відмовився. ОСОБА_2 знову каже: «Я згоден пройти тест, але на аналіз крові». На це працівник поліції знову каже йому: «проводиться аналіз крові лише коли ви вчинили ДТП з потерпілими». Об 13 год. 29 хвилин на чергову вимогу ОСОБА_2 забезпечити проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку працівник поліції каже: «Аналіз крові не здається. Аналіз крові здається при вчинені ДТП з потерпілими». ОСОБА_2 знову висловлює згоду проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння і каже працівнику поліції: «добре, поїхали». Працівник поліції на це відповідає: «але не кров».

Також, відмовляючи ОСОБА_2 у забезпеченні встановленого законом лабораторного дослідження крові і наполягаючи, що огляд буде проведений за допомогою тесту на наркотики, співробітник поліції заздалегідь викликає у ОСОБА_2 сумніви у правильності результату огляду і таким чином провокує його на висловлення відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Слід зазначити, що проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням тесту на наркотики зі здачею сечі, не відповідає вимогам пунктів 7 та 10 розділу ІІІ Інструкції та не може прирівнюватися до лабораторного дослідження біологічного матеріалу та служити підставою для визначення наркотичного засобу.

У постанові Київського апеляційного суду від 22 липня 2022 року у справі № 365/148/22 зроблений висновок про те, що діагноз, внесений до акту медичного огляду водія - стан сп`яніння внаслідок вживання наркотичної речовини (маріхуана), всупереч наведеним вище вимогам Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, було зроблено не за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, а за результатами проведеного експрес-дослідження за допомогою Комбінованого тесту, який не може прирівнюватися до лабораторного дослідження біологічного матеріалу та служити підставою для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 безпосередньо не відмовлявся на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, тобто досліджений відеозапис не містить відомостей про чітку відмову останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також слід зазначити, що приєднаний до матеріалів справи відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського є неповним та не відображає усіх обставин та відомостей про вчинення ОСОБА_2 інкримінованого правопорушення.

Порядок застосування органами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису визначається Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ даної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Згідно з пунктом 1 розділу VІІ зазначеної Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відео реєстраторів;

У той же час, приєднаний до справи відеозапис містить тривали перерви: з 13 год. 26 хв. до 13 год. 29 хв., з 13 год. 31 хв. до 13 год. 39 хв. та з 13 год. 41 хв. до 14 год. 08 хв., що вказує на примусове відключення відео реєстратору або ж самовільне видалення частини відеоматеріалу, на якому зафіксовані згода ОСОБА_2 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

У пункті 19 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зроблено висновок, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У постанові Київського апеляційного суду від 30 травня 2022 року у справі № 361/1305/22 зроблено висновок, що порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису щодо безперервності свідчать про самовільне видалення поліцейськими частини відеоматеріалу або примусове відключення відео реєстратору. З цих підстав відеозаписи не можуть бути визнані беззаперечними самостійними доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, встановлено, що час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та час вчинення адміністративного правопорушення, який зазначений у протоколі не збігається із часом, який відображається та який зафіксовіваний на відеозаписі місця події, що відбувалась 15.08.2023р.

Підсумовуючи викладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що співробітники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Окрім наведеного, з матеріалів адміністративної справи та відеозапису з портативного відео реєстратора поліцейського вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції без передбачених ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав. Зокрема, в порушення вимог ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції не поінформували водія ОСОБА_2 про конкретну причину зупинки автомобіля, яким він керував.На відеозапису з портативного відео реєстратора зафіксовано, як о 13 год. 25 хв. ОСОБА_2 запитує працівників поліції про причини зупинки, запитуючи їх: «Що я порушив? За що ви мене тримаєте?», але відповіді не отримує. Після зупинки автомобіля поліцейськими, стосовно ОСОБА_2 не складався протокол та не виносилась постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання ним як водієм вимог ПДР України.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю факту порушення ОСОБА_2 ПДР України та відсутністю інших підстав, передбачених частинами 1 та 2 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», не було жодних правових підстав для зупинки працівниками поліції автомобіля, яким він керував.

Зазначені обставини із врахуванням положень Інструкції та аналізу доказів не можуть розцінюватися як порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, що вказує про відсутність в діях ОСОБА_2 обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а зробив висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шабельник проти України» зазначає, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Таким чином, матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, не містять опису дій водія щодо ухилення від огляду, а один лише протокол про адміністративне правопорушення, складений службовою особою органу поліції, не може вважатися достатнім доказом вини особи без підтвердження даних, зазначених у ньому, іншими належними та допустимими доказами.

Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості особи, приходжу до висновку про не доведення наявності в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, ст.283, ст.284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пелих О.О.