Номер провадження: 33/813/81/23
Головуючий у першій інстанції Крижановський О. В.
Доповідач Калініченко І. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Калініченка І.С.,
секретаря судового засідання Узун Н.Д.,
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП,
встановив:
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двісті п`ятнадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 гривень. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Суд встановив, що 24.09.2022 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебував на території тимчасового розташування підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування доводів зауважує проте, що суд визнав протокол №001292 медичного огляду на стан сп`яніння як недопустимий доказ на підставі того, що форма такого протоколу була скасована МОЗ у 2009 році, а в подальшому посилається на ступінь сп`яніння визначено вищевказаним протоколом як на підставу притягнення до відповідальності.
Також зазначає, що місце вчинення правопорушення не є військовим об`єктом, як передбачено диспозицією ст. 172-20 КУпАП, а є гуртожитком торгово-економічного коледжу, суд не перевірив якими доказами підтверджується належність цього гуртожитка до військових об`єктів, отже необґрунтовано вказав що є підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що про час, дату розгляду справи у суді першої інстанції належним чином повідомлений не був. Копію судового рішення отримав лише після безпосереднього звернення до суду першої інстанції 01.12.2022 року.
Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за ч.3 ст.172-20 КУпАП на у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Позиції сторін
ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав, просив постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.
За матеріалами провадження в судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 01.12.2022 після безпосереднього звернення із заявою до суду першої інстанції.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, зазначені вимоги закону судом 1-ої інстанції не дотриманні в повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД/V/№764 від 25.09.2022 (а.с. 1-5), 24.09.2022 о 23:30 год. солдат ОСОБА_1 перебував на території тимчасового розташування підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану у стані алкогольного сп`яніння, що було підтверджено Протоколом №001292 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 25.09.2022 року.
Більш того, матеріали адміністративної справи не містять висновків службового розслідування, або службової перевірки, яка на думку апеляційного суду, повинна була бути проведена керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_2 за фактом з`явлення ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.
Окрім цього, апеляційний суд зауважує на тому, що протокол №001292 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану алкогольного сп`яніння від 25.09.2022 складений за формою №129/о, яку відмінено на підставі наказу МОЗ №774 від 26.10.2009, тобто зазначений протокол №001292 складений за формою, яка на сьогоднішній день не існує.
Водночас, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
При цьому, апеляційний суд вважає обґрунтованими твердження про те, що ОСОБА_1 не порушувалися вимоги Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не інкримінується вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби.
Більш того, відповідно до характеристики наданої начальником факультету підготовки спеціалістів Військової розвідки та Сил спеціальних операцій Військової академії (м. Одеса) полковником ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_1 характеризується задовільно та відповідає займаній посаді.
Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення:
по-перше: за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;
по-друге: за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
по-третє: за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
по-четверте: за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.
У протоколі відсутня будь- яка вказівка на те, за якими ознаками дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП чи то як дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення чи то дії, вчинені в умовах особливого періоду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.С.Калініченко