Справа № 502/981/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від

Відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області

про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

27.05.2023 р. о 01:40 ОСОБА_1 керував по вул. Кубишкіна в м. Кілія Одеської області автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого встановлено факт перебування відповідного водія у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,96 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 (а) ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мевлід Д.М. в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явились.

Захисник Мевлід Д.М. у своєму клопотанні від 16.11.2023 р. просив розглянути справу за його відсутності та відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, у відповідному клопотанні захисник просив застосувати аналогію п.п. 3-4 ч. 2 ст. 87 КУпАП у зв`язку з відсутністю відповідної можливості у КУпАП та з підстав порушення права на захист та отримання пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, визнати недопустимими доказами відповідний протокол про адміністративне правопорушення із долученим до нього відеозаписом, висновок щодо результатів медичного огляду від 27.05.2023 р., акт медичного огляду, складені лікарем КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня», а також рапорти співробітника поліції.

Додатково у наданих в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення запереченнях захисник вказував на наступні порушення:

-Недопустимість отриманої з показань засобу вимірювальної техніки «АлкоФор 105» інформації, з огляду на відсутність у медичному закладі свідоцтва про його державну реєстрацію та сертифікатам відповідності;

-Роз`яснення прав ОСОБА_1 з порушенням ст. 268 КУпАП, а саме після проходження ним медичного огляду;

-Незабезпечення поліцейськими можливості ОСОБА_1 реалізувати право на отримання безоплатної правової допомоги;

-Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;

-Безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Вказані порушення згідно позиції захисника є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1. ст.247 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що положеннями ст. 268 КУПАП не передбачено при розгляді справи за ст. 130 КУпАП обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи клопотання захисника, а також беручи до уваги ту обставину, що в ході підготовки справи до розгляду було створено умови стороні захисту на збирання, подання доказів і подання заперечень, розгляд справи проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали на відповідність вимогам чинного законодавства, а також додані до заперечень захисника документи, суддя встановив наступне.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч.ч. 2-3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поміж цього, ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

На підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 200163 від 27.05.2023 р., складеного відносно ОСОБА_1 , до матеріалів справи органом поліції долучено відповідні відеозаписи фіксування події, яка мала місце 27.05.2023 р., на яких вбачається як і той факт, що ОСОБА_1 після зупинки поліцейським зазначає, що поліцейський жезлом подавав йому сигнал про зупинку транспортного засобу, так і той факт, що від підтвердив факт вживання алкоголю перед керуванням. Після відмови від проходження медичного огляду на місці зупинки поліцейським з підстави того, що на думку ОСОБА_1 , йому поліцейським не продемонстровано забір повітря до алкотестеру перед проходженням тесту, перебуваючи в медичному закладі ОСОБА_1 безпосередньо на запитання лікаря повідомив, що вживав алкоголь, а саме пиво, після чого при проходженні огляду на стан сп`яніння було встановлено показник алкоголю 1,96 ‰.

В подальшому стосовно ОСОБА_1 поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення та роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в ході чого він звертався до поліцейського з проханням повідомити про те, чи має він право на безоплатну правничу допомогу, на що у відповідь поліцейським було зазначено про неможливість забезпечення безоплатної правничої допомоги.

У якості доказів в підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 200163 від 27.05.2023 р. з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.05.2023 р., рапорти поліцейського про затримання транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який не зупинився на вимогу поліцейського про зупинку та подальший огляд ОСОБА_1 у медичному закладі, протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 2000164 та постанову судді від Одеського апеляційного суду від 15.09.2023 р., якою залишено без змін постанову Кілійського районного суду Одеської області про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУПАП.

також суддею було досліджено долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за клопотанням захисника: направлення, складене працівниками поліції для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, акт медичного огляду ОСОБА_1 , документи, що підтверджують право лікаря на проведення огляду особи на стан сп`яніння, документи (сертифікат) на прилад, який використовувався відповідним медичним закладом для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння; відповідь Державної служби України з лікарських засобів за контоолю за наркотиками стосовно відсутності інформації щодо приладу «Алкофор 105».

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених доказів переконливо свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, винуватість його доведена і він повинен нести адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п. 2.9 ПДР України (а), згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а також під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу; водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду є визначена у ст. 266 КУпАП, розділі Х "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п.3-8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

Згідно з п.п. 3-7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Вказані вимоги, встановлені КУпАП та вищенаведеними підзаконними нормативно-правовими актами при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівниками поліції дотримані.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Суддею встановлено, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До вказаного висновку суддя прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Щодо наданих захисником заперечень суддя звертає увагу на наступне:

-Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу. Крім того, висновок, про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння лікарем зроблено також з урахуванням його обстеження, та ознаки сп`яніння зафіксовано у відповідному акті огляду, а саме: підвищений кров`яний тиск, хитка хода, сильний запах алкоголю з порожнини рота, рухи з промахуванням, розширені зіниці.

-Щодо нероз`яснена прав після зупинки суддя звертає увагу на положення ст. 256 КУпАП, згідно якої ч. 4 якої при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі, що і було зроблено поліцейським, я вбачається з доданого до протоколу і дослідженого відеозапису;

-Стосовно незабезпечення ОСОБА_1 можливості реалізувати право на безоплатну правничу допомогу слід звернути увагу на положення п.п. 3, 4. ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», згідно яких суб`єктами права на безоплатну вторинну правничу допомогу є: особи, до яких застосовано адміністративне затримання, - на правничі послуги, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону; особи, до яких застосовано адміністративний арешт, - на правничі послуги, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону; ОСОБА_1 до таких осіб не відносився, отже, права на безоплатну правничу допомогу не мав і поліцейському клопотання про бажання скористатись послугами запрошеного ним особисто захисника не заявляв, отже, жодних порушень законодавства з цього приводу поліцейським допущено не було;

-Стосовно того, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то на відеозаписі чітко вбачається, що ОСОБА_1 залишив належний йому транспортний засіб у дворі багатоквартирного житлового будинку, після чого зачинив його та разом з поліцейськими і своєю дружиною на поліцейському транспортному засобі проїхав до медичного закладу, тобто не намагався і не міг продовжувати керувати транспортним засобом, у зв`язку чим необхідності у його відстороненні від керування транспортним засобом у поліцейського не виникло.

-Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлений постановою судді в іншій справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, яка залишена без змін за наслідком перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, вищенаведені запереченнях захисника не спростовують висновку судді, що ОСОБА_1 має нести адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставинами, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП не встановлено.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3 місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников