Справа 573/798/22
Номер провадження 3/573/2/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 лютого 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника : Пашкова С.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2022 року із відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол серії ДПР18 № 173993 від 30 квітня 2022 про адміністративне правопорушення, зі змісту якого вбачається, що 30 квітня 2022 о 23:15 год. на а/д Суми-Кіпті-Глухів, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, нестійка хода, різка зміна забарвлення обличчя. Від проходження тесту на визначення ступеню сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння

В суді ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що 30.04.2022 року приблизно о 23-00 год. він рухався по а/д Білопілля Суми до с. Річки, оскільки йому подзвонили військові, які застрягли на дорозі і йому потрібно було їх витягувати. На блокпості за м. Білопілля його зупинили поліцейські та сказали, що в нього є ознаки алкогольного сп`яніння, хоча ознак не було. На нього націлили автомати, сказали вийти із машини та відкрити багажник, хоча у нього хворі ноги. Потім інспектор поліції викликав ще наряд поліції. Далі він просидів три години у автомобілі, а потім його відвезли додому. На місці зупинки дихати йому не пропонували, а за лікарню щось казали.

Представник ОСОБА_1 адвокат Пашков С.І. у судовому засіданні зазначив, що поліцейський ОСОБА_2 на місці зупинки не роз`яснював ОСОБА_1 положення ст. 268 КУпАП, у протоколі не вказано вид огляду від проходження якого саме відмовився водій ОСОБА_1 : алкогольного чи наркотичного. Також інспектором були порушені вимоги Інструкції та установлений порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки пропонуючи водію їхати до лікарні, інспектор е виписав направлення. Крім того, під час перегляду відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 зупинили о 22: 40 год, а у протоколі вказаний час 23:15 год, що не відповідає дійсності. Вважає протокол серії ДПР18 № 173993 від 30 квітня 2022 про адміністративне правопорушення та відеозапис недопустимими доказами, а тому просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Інспектор СРПП ВП № 1 ( м. Білопілля) СРУ ГУНП в Сумській області Ховзун О.С., який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №173993 від 30.04.2022, будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що перебував на добовому чергуванні на блокпості за м. Білопілля із 30.04.2022 по 01.05.2022 року. Після початку комендантської години, яка тривала із 21-00 год., під`їхав забруднений автомобіль «Toyota» RAV4 за кермом якого був ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп`яніння. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у лікарні, проте він відмовився. Під час спілкування із ним водій ОСОБА_1 викинув із автомобіля пакунок, тому з метою встановлення його вмісту, була викликана слідчо-оперативна група, яка проводила ОМП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Пашкова С.І., інспектора СРПП Ховзуна О.С., дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень статей 245 та 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252 КУпАП).

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд не вбачає будь-яких підстав не довіряти зібраним по справі доказам, оскільки вони містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт та крім того, вони об`єктивно узгоджуються між собою.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Для притягнення особи, яка керує транспортним засобом, до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (ч. 1 ст. 130 КУпАП) обов`язковою та необхідною умовою є встановлення факту керування особою транспортним засобом. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, зокрема до Правил дорожнього руху (далі по тексту ПДР), згідно з пунктом 2.5 яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, порядок проходження огляду на стан сп`яніння закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та в «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно з визначеною процедурою, огляд водія, зокрема, на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

У судовому засіданні водій ОСОБА_1 підтвердив той факт, що дійсно 30.04.2022 в період дії комендантської години приблизно о 23 год. на а/д Білопілля-Суми рухався на автомобілі марки «Toyota» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 через блокпост. При цьому зазначив, що алкогольні напої не вживав, ознак алкогольного сп`яніння не було.

Між тим, в даному випадку підлягає встановленню факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є об`єктивною стороною даного правопорушення, за невиконання якого працівником поліції і був складений протокол.

Так, до протоколу серії ДПР 18 № 173993 від 30 квітня 2022 року про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, долучений диск відеофіксації з нагрудної камери інспектора Ховзуна О.С. від 30.04.2022 року з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 після зупинки т/з на запитання інспектора не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, а на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, пояснивши, що проходити немає сенсу.

Пояснення представника адвоката Пашкова С.І. про те, що час зупинки автомобіля на відеозаписі не співпадає із часом, який зазначений у протоколі на пів години, не спростовують встановлених судом обставин, що вказана подія зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 мала місце 30 квітня 2022 року приблизно о 23 годині, що не заперечується учасниками справи, а тому посилання на вказаний факт представника суд вважає необґрунтованим.

Також посилання представника на те, що у протоколі не зазначено вид огляду: алкогольного чи наркотичного, від проходження якого саме відмовився водій, спростовується інформацією із цього ж протоколу, зазначеною вище за змістом про те, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а тому і відмовився від проходження вказаного огляду.

Однак вказані аргументи представника жодним чином на впливають на причинно наслідковий зв`язок між діями водія ОСОБА_1 , а саме керування автомобілем марки «Toyota» RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 30.04.2022 року приблизно о 23-00 год. з ознаками алкогольного сп`яніння, та наслідками відмовою від проходженням огляду на стан сп`яніння, що чітко зафіксовано на відеозаписі.

Суд також критично відноситься до показів самого ОСОБА_1 у судовому засіданні з приводу того, що він не вживав алкогольні напої і не відмовлявся проходити огляд, оскільки вважає дані покази суперечливими та такими, що повністю спростовуються показами інспектора ОСОБА_2 та відеозаписом, який є додатком до протоколу, на якому водій ОСОБА_1 визнає факт вживання алкоголю, у зв`язку із чим на запитання поліцейського щодо проходження огляду у лікарні відповідає «навіщо туди їхати ».

Надаючи оцінку доводам представника щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З даного приводу суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Згідно абз. 4 п. 2 Р. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі Інструкція № 1395), під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, проте відсутній його підпис, як і інші підписи у протоколі.

Суд зауважує, що під час безпосереднього розгляду справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні судом було роз`яснено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його права, та з`ясовано зрозумілість їх змісту. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 забезпечив свій захист уповноваженим захисником адвокатом Пашковим С.І.

Водночас, зазнаючи про те, що поліцейським не були роз`яснені права ОСОБА_1 , представник не вказав, яке саме з порушених прав на стадії адміністративного розслідування призвело до невідворотних наслідків, що виявились під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто таких, що безповоротно не можуть бути реалізовані під час розгляду справи по суті, незважаючи на роз`яснення таких прав у судовому засіданні.

З огляду на наведене, доводи представника про те, що водію не були роз`яснені права, не можуть бути підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, позаяк можливість реалізації таких прав на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення надана ОСОБА_1 у повному обсязі протягом тривалого проміжку часу.

Підсумовуючи наведене, суд відхиляє доводи представника ОСОБА_3 про недопустимість протоколу в якості доказу із зазначених вище підстав, зазначених представником у судовому засіданні.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнано кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліції», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави огляду водія на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103.

Згідно із п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Перелік ознак алкогольного сп`яніння наведено у п. 3 розділу І цієї Інструкції.

Так, згідно із п. 3 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, з викладеного вбачається, що в разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, співробітники поліції мають запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу в присутності двох свідків, а в разі відмови у проведенні такого огляду, в найближчому медичному закладі.

Із досліджених в ході судового розгляду доказів суд дійшов висновку, що інспектор ОСОБА_2 при складанні протоколу за ч. 1 ст.130 КУпАП діяв із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи у їх сукупності, показами самого ОСОБА_1 та відеозаписом із місця події із якого вбачається, що останній підтвердив факт вживання алкоголю та відмовився від запропонованого проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 17.03.2000, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

При визначенні виду та міри стягнення в межах санкції, на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, ступінь вини та особу ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, мав посвідчення водія відповідної категорії, та є водієм у розумінні ПДР й положень ст. 130 КУпАП, суд приходить до висновку, що стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з особи, що притягується до адміністративної відповідальності необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 294 КУпАП, п.п. 1.10, 2.5 ПДР, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя

Справа 573/798/22

Номер провадження 3/573/2/23

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

13 лютого 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника : Пашкова С.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя