ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1730/23Головуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є.
Провадження № 33/817/280/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Згідно постанови громадянин ОСОБА_1 20 січня 2023 року о 12 год. 29 хв. в с. Гаї Шевченківські по вул. Центральна, керував транспортним засобом «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В.Й. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2023 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №037290 від 20 січня 2023 року є недопустимим доказом по справі оскільки, як зупинка транспортного засобу так і вимога поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння не були законними так як постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6434004 від 20 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2023 року, і оскільки постанова серії ЕАР №6434004 від 20 січня 2023 року скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2022 року, то й подальші дії та вимоги працівників поліції є незаконними, а тому є всі підстави для закриття провадження по даній справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, у взаємозв`язку із принципом доктрини плодів отруєного дерева;

відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не відтворюються, що позбавляє можливості об`єктивно встановити обставини справи;

жодних даних про долучення до протоколу доказів відеофіксації, та технічного приладу на який було здійснено дану відеофіксацію немає, також відсутні відомості про диск;

протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний прилад, яким здійснено відеофіксацію, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом;

в матеріалах справи відсутнє безперервне відео, а є лише частини, що не відображає реальних обставин, які відбувались під час складання матеріалів;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом;

жодних доказів наявності ознак алкогольного сп`яніння у матеріалах справи немає;

працівник поліції чинив на ОСОБА_1 тиск з метою отримання відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння;

працівник поліції, у встановленому законом порядку, не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

ОСОБА_1 від керування транспортним засобом працівниками поліції відсторонено не було, що підтверджує обставину відсутності ознак сп`яніння та підстав для проходження відповідного огляду;

письмове пояснення написане ОСОБА_1 під тиском поліцейського, так як останній повідомив, що у випадку не написання даних пояснень він забере автомобіль на арешт майданчик;

у матеріалах справи немає сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Драґер 6820, на якому пропонувалося пройти огляд, також вищевказані документи не пред`явлено ОСОБА_1 ;

у справі мала приймати участь сторона обвинувачення і недотримання цієї вимоги суперечить судовій практиці ЄСПЛ.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №037290 від 20 січня 2023 року; відеозаписах із нагрудних відеокамер поліцейських; письмових поясненнях ОСОБА_1 .

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення в цій справі не є доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №037290 від 20 січня 2023 року є недопустимим доказом по справі з тих підстав, що зупинка транспортного засобу і вимога поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння не були законними спростовуються матеріалами справи.

Так, в цій частині доводи захисника обґрунтовані виключно тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6434004 від 20 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП була скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2023 року, що на думку захисника вказує на незаконність подальших дій та вимог працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння.

Однак, скасування зазначеної постанови серії ЕАР №6434004 від 20 січня 2023 року (а.с.7) про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за керування транспортним засобом з не пристебнутим ременем пасивної безпеки, а також за здійснення зупинки автомобіля в місці зупинки для маршрутних транспортних засобів, жодним чином не спростовує встановленого факту керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, а також відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатор «Drager Alcotest 6820», та огляду в «КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що жодних доказів наявності ознак алкогольного сп`яніння у матеріалах справи немає, оскільки відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції неодноразово оголосив ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які стали причиною направлення на відповідний огляд.

Також, даними відеозапису підтверджується, що ОСОБА_1 було повідомлено про підстави зупинки його автомобіля і при цьому він жодним чином не заперечував того, що керував автомобілем і здійснив зупинку в забороненому місці. Таким чином, в матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення наявні докази, які підтверджують правомірність дій поліції на момент зупинки автомобіля ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції, у встановленому законом порядку, не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є неналежними, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, тому в працівників поліції не було підстав оформляти направлення водія у відповідний медичний заклад.

За змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зібраними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки вчиняв дії по ухиленню від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи та переглянутим в апеляційному суді відеозаписом (файл 00000_ _0008B.MP4 з 12:49:40 год), а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що поліцейськими не оформлено направлення на огляд є помилковими.

Не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності вимірювальної техніки Драґер 6820, на якому пропонувалося пройти огляд, так як в матеріалах справи наявний вищевказаний сертифікат (а.с.6).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, не впливають на законність постанови суду доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Драґер 6820, на якому пропонувалося пройти огляд.

Доводи апелянта про невиконання працівниками поліції вимог Інструкції щодо пред`явлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не заявляв клопотань про надання для ознайомлення цих документів, які згідно п.5 розділу ІІ Інструкції надаються лише на вимогу особи.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний прилад, яким здійснено відеофіксацію, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як ст.256 КУпАП не передбачає вимоги щодо внесення до протоколу відомостей про номер технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію з перериванням в часі не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовує факту вчинення ним цього правопорушення.

Твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. про те, що у справі мала приймати участь сторона обвинувачення і недотримання цієї вимоги суперечить судовій практиці ЄСПЛ є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів в справах, мають серед іншого право брати участь у розгляді справи, а ч. 2 цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах за ст. 172-4, 172-9 і 172-9-2 КУпАП).

Отже, законодавством передбачено випадки обов`язкової участі прокурора у справі та випадки, коли участь прокурора є факультативною. Згідно ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, обов`язкова участь прокурора при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не передбачена законом.

З матеріалів справи видно, що захисник Олійника В.М. брав участь в судовому засіданні, але не заявляв клопотання про залучення до участі у справі прокурора і не висловлював з цього приводу жодних сумнівів у безсторонності судді, який розглядав справу.

За таких обставин, не можна вважати обґрунтованими наведені в апеляційній скарзі посилання на рішення ЄСПЛ, які стосуються насамперед об`єктивності, безсторонності та неупередженості суду під час розгляду справи та унеможливлення суду за власною ініціативою відшукувати докази чи збільшувати об`єм пред`явленого обвинувачення, а не для формальної участі сторони обвинувачення у справі як такої.

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу та виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції був упередженим та перебрав на себе функцію пред`явлення і підтримання обвинувачення є надуманими.

Не відповідають дійсності твердження захисника Олійника В.М. про те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не відтворюються, що позбавляє можливості об`єктивно встановити обставини справи, так як вбачається із матеріалів справи, всі файли відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції відтворюються і відображають факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 та його зупинку на вимогу працівників поліції. Під час розмови з ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що у водія вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та запропонували йому пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на що він погодився. В подальшому, під час неодноразових спроб проходження огляду у виді продуття в газоаналізатор Alkotest для визначення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 імітував видих повітря в мундштук пристрою через ротову порожнину, хоча до проходження огляду працівниками поліції водієві доступно було роз`яснено, яким чином він повинен здійснити видих повітря в алкотестер. Така поведінка водія була вірно розцінена працівниками поліції, як не бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому йому було запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі, проте на неодноразові пропозиції проїхати у медзаклад ОСОБА_1 категорично відмовився. В результаті відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення не спростовує факту його вчинення, а тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом не є підставою для скасування оскарженої постанови.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що працівник поліції чинив на ОСОБА_1 тиск з метою отримання відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, а також те, що письмове пояснення написане ОСОБА_1 під тиском поліцейського, так як останній повідомив, що у випадку не написання даних пояснень він забере автомобіль на арешт майданчик, оскільки вважаючи дії працівників поліції незаконними апелянт не оскаржував такі їх дії в порядку, передбаченому КАС України, а також до правоохоронних органів вищого рівня. Крім того, з наявних у матеріалах цієї справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції не вбачається з боку працівників поліції залякувань чи погроз ОСОБА_1 . Також, з цих відеозаписів видно, що зафіксовані ними події і пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з даними протоколу і доданих до нього письмових пояснень ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2023 року, відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя