"20" вересня 2023 р. Справа № 755/5281/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2023 року постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2023 року справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП направлена до Вишгородського районного суду Київської області для розгляду за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 276 КУпАП.

Розгляд адміністративного матеріалу був призначений на 11.07.2023 року.

11.07.2023 року до суду прибув ОСОБА_1 та надав заяву, в якій просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи в повному їх обсязі, в тому числі з відеоматеріалом та відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки уклав договір з адвокатом Юрченко Ю.Б. Міненко О.О. надав суду: витяг з договору про надання правової допомоги за №3-11/07/23 від 11.07.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Пасльон і Юрченко» в особі адвоката Юрченка Ю.Б.; ордер на надання правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю за №5094 на ім`я ОСОБА_2 , а також клопотання адвоката Юрченка Ю.Б. щодо відкладення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, оскільки адвокат зайнятий в іншому процесі, при цьому адвокат Юрченко Ю.Б. просив узгодити з ним дату наступного судового засідання та врахувати його зайнятість в інших судових справах, які відбудуться: 17, 24 липня 2023 року, 28, 29, 30 серпня 2023 року, 04, 11, 14, 18, 25, 26, 27 вересня 2023 року та врахувати перебування адвоката у відпустці з 31.07.2023 року по 25.08.2023 рік.

Суд, врахувавши прохання адвоката Юрченка Ю.Б., відклав розгляд зазначеного адміністративного матеріалу на 12.07.2023 року на 16 годину та повідомив про це ОСОБА_1 під особистий підпис.

12.07.2023 року о 16 годині ОСОБА_1 прибув до суду та через канцелярію подав заяву про відвід судді Дьоміній О.П.

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В. від 13.07.2023 року, яка була передана судді Дьоміній О.П. 17.07.2023 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді, що розглядає дану справу, було відмовлено.

Розгляд вказаної справи був призначений на 03.08.2023 року на 15 год. дня., про дату, час та місце розгляду матеріалу ОСОБА_1 та його представник адвокат Юрченко Ю.Б. повідомлені належним чином.

03.08.2023 року на адресу суду від представника особи, яка притягається до відповідальності адвоката Юрченка Ю.Б. надійшла заява про відвід судді Дьоміної О.П.

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В. від 30.08.2023 року, яка була передана судді Дьоміній О.П. 04.09.2023 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді, що розглядає дану справу, було відмовлено.

Розгляд справи призначено на 20.09.2023 року на 10 год. ранку про дату, час та місце розгляду матеріалу ОСОБА_1 та його представник адвокат Юрченко Ю.Б. повідомлені належним чином.

19.09.2023 року на адресу суду від ОСОБА_1 та адвоката Юрченка Ю.Б. надійшли заяви в яких останні просили розглянути справу за їх відсутності. ОСОБА_1 в заяві зазначив, що провину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП не визнає, вважає протокол, складений відносно нього таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв`язку з чим його вина ґрунтується на припущеннях, що суперечить ст. 62 Конституції України, а відтак просив провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП із-за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне,всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» від 14.10.2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження. Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Так, дослідив матеріали зазначеної справи, суд приходить до наступного:

Зі змісту протоколу серії ААД №371556 від 12.04.2023 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП слідує, що 12.04.2023 року о 22 год. 45 хв. в м. Києві по проспекту Броварському, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW, д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, дане правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова від 06.02.2023 року серії БАА №937928), чим вчинив правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 251 КУпАП наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Так, у відповідності до цього рішення, доказування зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 році передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції. Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Так, відповідно до вимог ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 2 цієї статті вказує на те, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 3 передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, випливає зі змісту ч. 4 цієї статті.

А повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, передбачено ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції ст. 126 ч. 5 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №371556 від 12.04.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП слідує, що 12.04.2023 року о 22 год. 45 хв. в м. Києві по проспекту Броварському, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW, д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, дане правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова від 06.02.2023 року серії БАА №937928).

До протоколу в якості письмового доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 126 ч. 5 КУпАП надано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №937928 від 06.02.2023 року, винесену інспектором Покидайло бат. 3 рота 2 УПП у м. Києві, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. (за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами).

В той же час судом встановлено, що 20.10.2022 року постановою судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вказана постанова від 20.10.2022 року чинності не набула та була 12.04.2023 року скасована суддею Київського апеляційного суду, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 було закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що 30.11.2022 року постановою судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Але зазначена постанова від 30.11.2022 року судді Деснянського районного суду м. Києва була 19.04.2023 року скасована та суддею Київського апеляційного суду винесена нова постанова, якою ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Зазначена постанова набула чинності 19.04.2023 року.

Також судом встановлено, що 10.04.2023 року постановою судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винуватим за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривен з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років і 8 місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином на момент винесення інспектором Покидайлом бат. 3 рота 2 УПП в м. Києві постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №937928 від 06.02.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), на підставі якої і був складений протокол про адміністративне правопорушення 12.04.2023 року серії ААД №371556 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП), жодної постанови, яка б набула законної сили і якою ОСОБА_1 дійсно було позбавлено права керування транспортними засобами не існувало, а відтак і підстав складати таку постанову у працівника УПП в м. Києві не було, як наслідок і обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.04.2023 року серії ААД №371556 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП) теж не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи в суді.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію" - поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

До протоколу, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП додано відеозапис, із якого вбачається, що поліцейські дійсно 12.04.2023 року зупинили транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 та повідомили, що він керує автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, довели до відома про наявність постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №937928 від 06.02.2023 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів, що він волонтер та оскаржує, винесені щодо нього постанови, але поліцейські зазначену інформацію не перевірили та не впевнилися в наявності хоча б однієї постанови відносно ОСОБА_1 , якою б він був позбавлений права керування транспортними засобами і яка дійсно б набула чинності.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 року у справі за №216/5226/16-а - притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі за №536/1703/17.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях особи відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 130 ч.1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за №755/5281/23 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ч. 5 ст. 126 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.П. Дьоміна