П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

непрацюючого, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 16.11.2022 року о 07.50 год. в м. Ужгород на вул. Другетів, 85, керуючи транспортним засобом «CITROEN», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив ДТП, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Розгляд справи неодноразово призначався, зокрема на 14.12.2022, 20.12.2022 та 11.01.2023.

В судове засідання 11.01.2023 ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та SMS-повідомлення на номер телефону вказаний у його заявці від 16.11.2022.

При цьому, 20.12.2022 та 11.01.2023 року ОСОБА_1 подав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Разом з тим до заяв не додано доказів на підтвердження зазначеного.

Звертаю увагу, що дана справа поступила до Ужгородського міськрайонного суду 29.11.2022 року та неодноразово призначалася до розгляду і ОСОБА_1 до 11.01.2023 окрім заяв про відкладення не подав жодних письмових заперечень проти протоколу.

Відтак вказана заява про відкладення не береться до уваги та розцінюються як зловживання процесуальними правами, що спрямоване на затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розгляд справи проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, підтверджуються матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 518557 від 16.11.2022, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та з якого вбачаються обставини вчиненого правопорушення, копіями протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 518880 та серія ДПР18 №518556 від 16.11.2022 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, копією схеми місця ДТП, яка сталася 16.11.2022, в якій зафіксована дорожня обстановка і місце розташування транспортного засобу, пошкодження, яка підписана учасниками ДТП та жодних зауважень не містить, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.11.2022 та відеозаписом, що міститься на DVD диску, який долучено до протоколу.

Також до протоколу додано копію результатом тестування на алкоголь з результатом 2.73‰ проміле, проведеного за допомогою приладу "DRAGER" ALCOTEST 6810», тест №3252 від 16.11.2022, копію розписки ОСОБА_1 від 16.11.2022, якою останній підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки такі оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Враховуючи наведене, вбачаю що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 а на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.Б. Шумило