єдиний унікальний номер справи 546/584/23
номер провадження 3/546/351/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець, РНОКПП суду не відомий, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 22 травня 2023 року від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 10 травня 2023 року о 15 годині 06 хвилин по вул. Діброва, 11 в с. Шамраївка Полтавського району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці чи у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом, який ініціював притягнення особи до адміністративної відповідальності було надано наступні докази:

протокол про адміністративне правопорушення від 10.05.2023 серія ААД № 337240, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 2);

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду (а.с. 3);

акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4);

письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , в яких останній зазначив, що 10.05.2023 близько 14 год. 40 хв. він їхав на своєму авто по вул. Молодіжна в с. Шамраївка і йому на зустріч транспортний засіб Volkswagen на іноземній реєстрації та цим створив аварійну ситуацію. Коли ОСОБА_2 догнав автомобіль Volkswagen, з-за керма зазначеного транспортного засобу вийшов чоловік у військовій формі, який назвався ОСОБА_3 . ОСОБА_2 зазначив, що водій ОСОБА_4 , який назвався ОСОБА_3 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив запах алкоголю з ротової порожнини (а.с. 5);

DVD-диск із відеофайлами, які було переглянуто у судовому засіданні (а.с. 8).

У судовому засіданні 23 серпня 2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 просив закрити провадження у даній справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з наступних підстав. На думку захисника, матеріали справи не доводять факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Працівник поліції говорив ОСОБА_1 про ймовірність виклику працівників Військової служби правопорядку, однак цього не зробив. У той час як дане адміністративне правопорушення, підпадає під ознаки статті 172-20 КУпАП. У автомобілі, у якому знаходився ОСОБА_1 перебувало декілька осіб, однак їх працівниками поліції допитано не було. До того ж стекла автомобіля були тоновані. Відео із АЗС, про яке зазначав працівник поліції, яке доводить факт керування ОСОБА_1 автомобілем, у матеріалах справи відсутнє.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. До суду надіслав письмову заяву, у якій вину у вчиненні адміністративного правопорушення, не визнав. Оскільки перебуває в лавах ЗСУ, з`явитися у судове засідання не має можливості, справу просив розглядати за його відсутності.

За клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 судове засідання було відкладено у зв`язку із необхідністю допиту свідків.

Так, допитаний у судовому засіданні 17 жовтня 2023 року свідок ОСОБА_2 суду повідомив, що приблизно в середині травня 2023 року він рухався в с. Шамраївка на власному транспортному засобі марки «Hyundai Tucson» в напрямку поля. На мосту він здійснював підйом та побачив як йому назустріч їде авто з номерами мабуть «JVC». Його пасажир закричав: « ОСОБА_6 , на нас авто їде». Він прийняв рішення різко повернути кермо вліво та одразу ж вправо, оскільки там був обрив. Авто, яке рухалося їм назустріч, навіть не скинуло швидкість. Після цього він поїхав на поле. Хвилин через п`ятнадцять він повертався назад та побачив цей автомобіль на автозаправній станції. Коли він під`їхав ближче, то побачив біля того автомобіля трьох чоловік, двоє з яких були у військовій формі, а один у цивільному. Він їм повідомив, що вони його ледь не вбили, а чоловік на ім`я ОСОБА_3 сказав, що того, хто був за кермом, тут немає. Після словесної перепалки чоловік на ім`я ОСОБА_3 зізнався, що керував в той момент автомобілем він. Після цього він викликав поліцію, однак ОСОБА_3 став проситися, на що він їм повідомив, що дає водія, який відвезе їх до військової частини, оскільки всі вони перебували в стані сп`яніння. Цим водієм мав бути ОСОБА_7 . Однак через деякий час зателефонували працівники поліції та повідомили, що автомобіль під керуванням військового було ними зупинено. На запитання захисника свідок повідомив, що автомобіль був марки «Фольксваген». Коли він під`їхав до заправки, то автомобіль стояв, а біля нього стояло три чоловіка. Свідок ОСОБА_2 повідомив, що у той час, коли ледь не сталося ДТП він чітко бачив за кермом автомобіля чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , у подальшому виявилося, що це ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 , працівник поліції, суду повідомив, що 10 травня 2023 року він перебував на чергуванні з напарником ОСОБА_9 . На планшет надійшов виклик про те, що в с. Шамраївка Полтавського району рухається автомобіль з військовими, водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Заявником був ОСОБА_2 , який повідомив, що вказані військові рухаються на автомобілі марки «Фольксваген» темного кольору. Ними біло здійснено виїзд в с. Шамраївка Полтавського району, де вони помітили схожий за описом автомобіль, який було зупинено. Підійшовши до автомобіля, він попросив у водія посвідчення. Крім водія у автомобілі також перебував ще один чоловік у військовій формі та один чоловік у цивільному одязі. Через деякий час до них під`їхав автомобіль із командуванням військової частини, які сказали, що автомобіль належить цій військовій частині. На запитання захисника свідок повідомив, що факту керування автомобілем Бізюком не було зафіксовано на відеореєстратор, оскільки, можливо, він на той момент не працював, або був включений, але не зафіксував факту керування. Відео із автозаправної станції, де свідок бачив ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучалося, оскільки дане відео не мало відношення до даної справи. Крім того він із напарником особисто бачили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Щодо того чи роз`яснювалися права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідок не пам`ятає, але більш всього, що роз`яснювалися. Інші особи, які перебували з ОСОБА_1 у автомобілі не допитувалися, оскільки вони перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Після допиту свідків у судовому засіданні 17.10.2023 захисник Болтік А.С. подав клопотання про закриття провадження у справі. Дане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та, відповідно, відносно нього повинні були скласти уповноважені на те особи протокол про військове адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції, які є неуповноваженими на те особами у даному випадку. Також, захисник Болтік А.С. зазначив, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на узбіччі поряд з авто та неодноразово наголошує, що він не керував транспортним засобом. Крім того, із вказаного відео неможливо встановити хто керував транспортним засобом. Зокрема, у письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 не засвідчував факт керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки в русі водія неможливо ідентифікувати через тонування транспортного засобу. Також, у клопотанні про закриття провадження у справі зазначено, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим позбавили особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості користуватися своїми процесуальними правами. Як вказує у клопотанні захисник, внаслідок обставин, описаних вище, ОСОБА_1 не був усвідомлений про право, зокрема: на отримання юридичної допомоги адвоката, який в свою чергу мав би пояснити наслідки складання протоколу, можливість притягнення до адміністративної відповідальності та санкції, які можуть бути накладені. Крім того, адвокат міг би пояснити ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, так як поліцейським зазначеного не було повідомлено. Захисник Болтік А.С. вважає, що «поза розумним сумнівом» не була доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим необхідно закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, вивчивши докази, надані сторонами доходить наступних висновків.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Надаючи оцінку показанням свідків та доводам сторони захисту суд зазначає наступне.

Щодо твердження захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та, відповідно, відносно нього повинні були скласти уповноважені на те особи протокол про військове адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції суд зазначає наступне.

Відповідно до поданої стороною захисту копії довідки за підписом командира військової частини А. Мазура №1847/2554 від 18.08.2023 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 21 грудня 2022 року (а.с.46).

Диспозицією ч. 1 ст. 172-20 КУпАП визначено адміністративним правопорушенням виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

У той же час стороною захисту не було надано доказів того, що під час зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, він виконував обов`язки військові служби, зокрема прямував на службу або зі служби, здійснював службову поїздку, повертався до місця служби тощо.

Навпаки, обставини справи свідчать про те, що під час зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції він не виконував обов`язки військові служби, а отже у даному конкретному випадку протокол був вірно складений посадовою особою органу Національної поліції саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується відсутністю підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився. Окрім того ОСОБА_1 скористався правом на професійну правничу допомогу, оскільки його інтереси у суді представляв адвокат.

У той же час суд погоджується з твердженням сторони захисту про те, що працівниками поліції не було доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція №1452/735)

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При цьому суд зазначає, що згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведені норми закону вказують на необхідності проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння саме водіїв транспортних засобів та на місці зупинки транспортного засобу.

Саме по собі перебування особи в стані сп`яніння за кермом транспортного засобу, яке знаходиться у нерухомому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

При цьому суд зазначає, що показання свідка ОСОБА_2 є чіткими та послідовними, відповідають повідомленим свідком обставинам, які він надавав як на місці зупинки ОСОБА_1 , так і судовому засіданні. Тому суд приймає показання свідка щодо того, що під час створення аварійної ситуації за кермом автомобіля Volkswagen перебував саме ОСОБА_1 . При цьому суд не приймає доводи захисника Болтіка А.С. щодо того, що стекла автомобіля Volkswagen були тоновані, тому свідок не міг чітко бачити, хто знаходився за кермом автомобіля, оскільки ним було надано фото задньої та бокових сторін автомобіля Volkswagen, у той час, як свідок бачив водія цього автомобіля через лобове скло.

Проте свідком ОСОБА_2 не було підтверджено тієї обставини, що після зустрічі з ОСОБА_1 на автозаправній станції, саме останній сів за кермо автомобіля та керував ним до його зупинки працівниками поліції. З огляду на пояснення свідка ОСОБА_2 , цим свідком міг бути ОСОБА_7 , якого ОСОБА_2 попросив відвезти військових до місця їх розташування. Однак письмових пояснень цієї особи матеріали справи не містять.

Щодо запаху алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_10 , про що зазначив свідок, судом враховується те, що з моменту створення ОСОБА_1 аварійної ситуації до його зустрічі із свідком ОСОБА_2 на автозаправній станції, зі слів останнього, минуло приблизно п`ятнадцять хвилин. При цьому ОСОБА_1 на автозаправній станції не керував транспортним засобом, а стояв біля автомобіля. Окрім того, на запитання захисника свідок повідомляв, що на автозаправній станції здійснюється продаж алкогольних напоїв.

Відео із автозаправної станції, про яке зазначав працівник поліції під час спілкування із ОСОБА_1 та яке підтверджує факт керування ним автомобілем, у матеріалах справи відсутнє.

Тобто, встановити чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої до його зустрічі з ОСОБА_2 , чи вже після зупинки транспортного засобу, наявні матеріали справи не дають можливості.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед його зупинкою підтвердив лише допитаний у судовому засіданні у якості свідка працівник поліції.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав недоведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до оглянутого у судовому засіданні відеозапису ОСОБА_1 також неодноразово заперечував факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи показання працівників поліції суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 зазначив, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Водночас показання працівників поліції не підтверджуються іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, зокрема переглянутими у судовому засіданні відеофайлами, які містяться на DVD-диску.

Так, із ведеофайлу під назвою «0000000_000000_0613_0003», який є першим у хронологічному порядку із переліку відеофайлів, що містяться на диску, судом установлено, що зйомка із нагрудної камери працівника поліції розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 перебуває біля водійського місця автомобіля Volkswagen, який нерухається, та надає працівнику поліції документи. На запитання працівника поліціїОСОБА_1 відповідає «Ми не їхали нікуди» (00 хв. 20 с.)

Інші відеофайли, що містяться на диску відтворюють процес спілкування працівників поліції ізОСОБА_1 та не містять підтвердження керування ним автомобілем. При цьому суд відмічає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що не керував транспортним засобом.

При цьому суд зазначає, що у ході розгляду даної справи було установлено, що у транспортному засобі Volkswagen крім ОСОБА_1 перебувало ще дві особи, які однак допитані працівниками поліції не були.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

За таких обставин суд не може прийняти рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності будь - яких належних та допустимих доказів вини цієї особи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд доходить висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 7, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2023 року.

Суддя Ю.В. Зіненко