Справа № 308/8297/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
11.01.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала представник ОСОБА_1 адвокат Ковальчук О.В.,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Креховичі, Івано-Франківської область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 31.01.2019 року, орган, що видав: 2610,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
В апеляційній скарзі адвокатка Ковальчук О.В. вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, студентом магістратури Львівського Національного університету, за місцем проживання характеризується позитивно. Враховуючи, що особа вперше притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненому розкаюється, просить не накладати на нього суворого стягнення у зв`язку із важким матеріальним становищем, так як він ніде не працює. З огляду на наведене, адвокат вважає що до ОСОБА_1 слід застосувати приписи ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням. Просить постанову суду в частині конфіскації причепа марки «ПРАГМАТЕК», модель «VO-2512» 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , колір сірий скасувати, а в решті постанову залишити без зміни.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О. Я., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 та його захисниці, адвокатки Ковальчук О. В., які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, береться до уваги те, що від цих осіб не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд також бере до уваги і те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, зокрема: 03.03.2021 (а. с. 58), 15.09.2021 (а. с. 60), 23.03.2022 (а. с. 64), 29.09.2022 (а. с. 70) за клопотаннями адвокатки Ковальчук О. В., що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним і обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Дудаш З. Й., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає. Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
Сторона захисту в апеляційній скарзі не оспорює доведеність вини ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 483 МК України, однак просить скасувати накладене місцевим судом на ОСОБА_1 стягнення у зв`язку із важким матеріальним становищем, оскільки ОСОБА_5 безробітній, тому відносно нього слід застосувати приписи ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Апеляційний суд, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, які перевірені на предмет належності, достовірності та достатності судом першої та апеляційної інстанцій, не вбачає підстав для визнання вказаного правопорушення малозначним, тому не вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, беручи до уваги такі обставини.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , діяв відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП України, врахував характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника та ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що сторона захисту, маючи достатньо часу та можливості не надала жодних переконливих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин, які б у сукупності з обставинами скоєного діяння призвели до висновку про малозначність діяння та низький рівень суспільної небезпечності особи.
Не надано стороною захисту також будь-яких доказів у підтвердження доводів про те, що застосування стягнення передовсім відобразиться на матеріальному становищі родини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Тому ці доводи апеляційної скарги визнаються не підтвердженими відповідними документами (доказами).
Надана адвокаткою Ковальчук О. В. характеристика ОСОБА_1 за місцем його проживання, не свідчить про малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 483 МК України, яка є безальтернативною, за вказане правопорушення передбачено накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил із конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала захисниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Ковальчук О.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2021 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України,- залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН