КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/9470/23

номер провадження: 33/824/4208/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сіренка Максима Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка Максима Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 ,на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік з моменту їх вилучення.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, адвокат Сіренко М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2023 року та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 після проходження огляду на приладі «Drager», до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення, не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння. Однак його працівники поліції до найближчого спеціалізованого медичного закладу не доставили, у зв`язку з чим огляд ОСОБА_3 є недійсним відповідно до з ч.5 ст.266 КУпАП, так як працівниками поліції був порушений порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

До того ж вказує, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що також є порушенням процедури огляду водія на стан сп`яніння та оформлення його результатів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сіренка М.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя обґрунтував сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 368612 від 09 липня 2023 року, згідно з яким 09 липня 2023 року о 02 год.10 хв. водій ОСОБА_1 у місті Києві по вул. С. Скляренка, керував транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за згодою водія проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» ARHK-0565, результат тесту «Драгер Alcotest 6820» ARHK-0565 - 2,69 %;

відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовано обставини комунікації поліцейських та ОСОБА_1 , а також проходження останнім огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, незважаючи на наведене обґрунтування, а також перераховані суддею докази, суд апеляційної інстанції не може з ними погодитися, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 368612 від 09 липня 2023 року, який було складено щодо ОСОБА_1 сам по собі не може бути визнано належним та беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки під час складання цього протоколу не в повній мірі були дотримані вимоги законодавства, а огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням відомчих інструкцій.

Зокрема, відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.5 та ч.6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як прямо передбачено пунктом 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, яка була розроблена, в тому числі, відповідно до КУпАП та постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а також вимоги ч.2 ст. 251 КУпАП, якою обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки в цих матеріалах відсутні належні та допустимі докази як на підтвердження того, що після висловленої ОСОБА_1 незгоди з результатами його огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння у відповідному закладі охорони здоров'я і що на таку пропозицію ОСОБА_1 відповів відмовою.

Наявні у справі докази, не дозволяють суду апеляційної інстанції спростувати наведені вище твердження сторони захисту про те що, оскільки на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського, який був досліджений під час апеляційного розгляду, зафіксовано як після проходження тесту на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер», а також оголошення результатів тесту, ОСОБА_1 виявив незгоду з його результатами (диск 2, запис 0:22:00), однак після висловлення такої незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції всупереч імперативних приписів ч.3 ст.266 КУпАП не запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд у відповідному закладі охорони здоров'я, що має наслідком недійсність такого огляду відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП.

Що ж стосується посилання судді першої інстанції на те, що після ознайомлення з результатами алкотестеру ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога не проходив, чим не спростував результати тестування на приладі «Драгер», то вони не можуть бути належними та допустимими доказами, як дотримання всієї процедури проведення огляду останнього на стан алкогольного сп'яніння, так і порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж апеляційний суд враховує, що у рішенні від 06 грудня 1998 року «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб під час виконання своїх обов`язків судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив кримінальне правопорушення, яке йому ставиться у вину; обов`язок доказування покладено на сторону обвинувачення. Отже, суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

У даному випадку, встановивши, що працівниками поліції не дотримано всієї процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, покладання на ОСОБА_1 обов`язку спростувати результати такого огляду є порушенням встановленої у ст.62 Основного Закону презумпції невинуватості особи.

Апеляційний суд не приймає до уваги наявне у справі направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складене інспектором патрульної поліції про те, що ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу (а.с.4), як доказ виконання працівниками поліції вимог закону запропонувати водію, який висловив незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, з таких підстав.

Так, форма вказаного направлення заповнена інспектором патрульної поліції Громовою Д.В., водночас сам ОСОБА_1 вказане направлення не підписував. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що до складання протоколу ОСОБА_1 було повідомлено про це направлення. Не містять таких даних і наявні у справі відеозаписи.

Апеляційний суд критично оцінює зазначення у цьому направлені про те, що ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, оскільки на відеозаписі (диск 2, запис 01:26:05) зафіксовано як після складання протоколу, працівник поліції усно попередив ОСОБА_1 , що йому протягом доби заборонено керувати транспортним засобом. Водночас ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем та після спілкування, екіпаж патрульної поліції залишив місце події, а ОСОБА_1 разом з пасажиром залишилися в автомобілі «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , на місці його зупинки.

Вищенаведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що рішення судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на доказах, які не можуть бути визнані належними та допустимими, і які поза розумним сумнівом спростовують позицію сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

З огляду на це, результати огляду ОСОБА_1 , якими було встановлено, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути визнані дійсними, оскільки при його проведенні були порушені вимоги, передбачені ст. 266 КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Приймаючи до уваги обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а також інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга адвоката Сіренка М.Ю., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2023 року- скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247 КУпАП ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сіренка Максима Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 ,задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП- скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов