ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/579/23 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Ороновської О.М

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП, та на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП, закрито.

Як визнав суд, 01 липня 2023 року о 21 год. 10 хв. в місті Тернополі на вул. Старий ринок, 5 ОСОБА_1 знаходився в п`яному вигляді, а саме біля під`їзду будинку за вказаною адресою ображав людську гідність та громадську мораль, що виражалося у розхитуванні даної особи. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

При цьому, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №348453 від 01 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.178 КУпАП, у зв`зяку із повторністю даної події протягом року.

Проте, судом першої інстанції враховано той факт, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, скасована.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 , викладених у протоколі ВАВ №348453 від 01 липня 2023 року, у зв`язку із відсутністю повторності, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, а саме: поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Також 01 липня 2023 року о 21 год. 10 хв. в місті Тернополі на вул. Старий ринок, 5 ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою в сторону перехожих громадян, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає, оскаржувану постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, винесену із порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №348453 від 01 липня 2023 року та протокол серії ВАВ №348453 від 01 липня 2023 року, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП.

Стверджує, що рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Лесько І. від 01 липня 2023 року, який був долучений до матеріалів справи не визнається як допустимий доказ, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 №747, рапорт належить до внутрішніх документів.

На думку апелянта, письмові пояснення ОСОБА_2 є суб`єктивною думкою цієї особи, відповідно до якої немає достовірної інформації щодо присутності його на місці події як свідка, а також достовірності даних письмових пояснень, оскільки вказана особа у судовому засіданні не допитувалась та не попереджелась про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Звертає увагу суду, що копія постанови Тернопільського міьскрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14881/22 від 06 жовтня 2022 року була скасована апеляційним судом, у зв`язку із чим також не може бути доказом у даній справі.

Щодо відеозапису, який був долучений до матеріалів справи, захисник вказує, що суд першої інстанції дослідив не в повному обсязі, а саме те, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, не порушив громадський спокій, не виражався нецензурною лайкою, не розпивав алкогольних напоїв. Попри це, на фрагменті відеозапису зафіксовано, як невідома особа виражається нецензурною лексикою, після чого неодноразово застосовує фізичну силу, тим сами, провокуючи ОСОБА_1 , однак ні представники нацгвардії, ні працівники поліції на це не реагували.

Вважає безпідставиним звинувачення, що ОСОБА_1 знаходився у п`яному вигляді, однак будь-яких ознак даного стану оголошено не було, а також будь-яких лабораторних досліджень не було проведено, які б підтвердили те, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник стверджує про те, що суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення, оскільки згідно протоколів, які були долучені до матеріалів справи було складено за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.178, ст.173 КУпАП, однак ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП, тим самим суд, перебрав на себе функцію обвинувачення.

Вказує, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішенням, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання апелянта, у зв`язку із закриттям провадження по справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП питання щодо доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом не вирішується.

Просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП, скасувати, а в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП - залишити без змін.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Ороновську О.М., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_1 ; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ч. 2 ст.178 КУпАП розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, вчинені повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким дана правильна юридична оцінка.

Зокрема такий висновок ґрунтується на даних протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ №348453, серії ВАВ №248452 від 01.07.2023, якими встановлено, що ОСОБА_1 , о 21 год. 10 хв. в місті Тернополі на вул. Старий ринок, 5 знаходився в п`яному вигляді, а саме біля під`їзду будинку за вказаною адресою ображав людську гідність та громадську мораль, що виражалося у розхитуванні даної особи, а також перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою в сторону перехожих громадян, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

У зв`язку із тим фактом, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, скасована, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у діях ОСОБА_1 , викладених у протоколі ВАВ №348453 від 01 липня 2023 року, у зв`язку із відсутністю повторності, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, а саме: поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адмінправопорушення відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 178, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується: відеозаписом, на якому зафіксовано обставини, які відображені в протоколах; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 01 липня 2023 року; рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Лесько І. від 01 липня 2023 року.

Факт інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Отже, суд оцінивши наявні докази у справі обґрунтовано прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні порушень за які передбачена адміністративна відповідальність передбачена ст.173, ч.2 ст. 178 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисника Гордійчука Д.А. не наведено інших доказів, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції.

Крім цього, доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про скасування постанови суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Враховуючи вимоги п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаними статтями, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, дійсно, нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Проте, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Враховуючи викладені вимоги норм КУпАП до постанови у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд робить висновок про те, що чинним законодавством не передбачено окремих вимог до постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, а тому виконання вказаної частини другої статті 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дає змогу дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Пантелеєнко проти України» та «Грабчук проти України» Суд, з-поміж іншого, зазначив, що судові рішення про закриття кримінального провадження проти заявника було сформульовано таким чином, що немає сумнівів щодо їхньої думки про те, що заявник скоїв злочин, який йому інкримінується.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення. Проте відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій п`ятій цієї статті.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).

За змістом частини першої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, закінчення встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення доведеності вини.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що під час закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, суд першої інстанції встановлював вину особи всупереч ст. 280 КУпАП є необґрунтованими, адже суд діяв у відповідності до положень КУпАП.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя