Провадження № 3/638/5267/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює завідувачем відділення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1, 2 статті 172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 752 від 11.09.2023 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», будучи згідно з п.п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, не повідомив у встановленому цим Законом порядку безпосереднього керівника, а саме: Харківську обласну раду та Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної (військової) адміністрації, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед визначенням собі на власний розсуд розміру премії (30 000 грн), підписанням та видачою наказу від 28.07.2022 року №169, маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. Таким чином, виконувач обов`язків генерального директора підприємства ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 753 від 11.09.2023 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», будучи згідно з п.п. а п.2 ч.1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, в умовах реального конфлікту інтересів 28.07.2022 року вчинив дії та прийняв рішення, а саме: на власний розсуд визначив собі розмір премії (30 000 грн), підписав та видав наказ від 28.07.2022 року № 169. Таким чином, виконувач обов`язків генерального директора підприємства ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 року справи №638/12263/23 та №638/12264/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 638/12263/23.

До суду 20.10.2023 від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вдовиченка Олексія Івановича подано клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1,2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Клопотання обґрунтовано наступним. Обставина, що ОСОБА_1 на власний розсуд визначив собі премію на суму 30 000 грн, маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії не відповідає дійсності, оскільки у останнього були відсутні дискреційні повноваження з цього питання. ОСОБА_1 займає посаду саме завідувача відділенням для надання медичної допомоги хворим на COVID-19 №1 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня». Також ОСОБА_1 не був ознайомлений з Наказом №102-зг від 18.07.2022 року про покладення на нього обов`язків генерального директора КПН ХОР «Обласна клінічна лікарня», йому не був відомий обсяг та коло повноважень та обов`язків зазначеної посади. Крім того, рішення про преміювання керівника лікарні приймається головним розпорядником коштів на принципах, обумовлених Колективним договором та Положенням про преміювання працівників підприємства. Листом Департаменту охорони здоров`я від 24.03.2022 року №06-15/295 було дозволено здійснювати диференціацію заробітної плати керівника лікарні за рахунок встановлених доплат, надбавок, премій в межах наявного фонду на оплату праці. Крім того, положенням про преміювання та матеріальне заохочення працівників КПН ХОР «Обласна клінічна лікарня», яке затверджено Протоколом загальних зборів трудового колективу КНП ХОР «ОКЛ» від 10.014.2019 року №2,з метою посилення мотивації праці та підвищення впливу матеріального стимулювання на якість роботи, прийнято рішення про преміювання керівника та працівників КПН ХОР «ОКЛ». В зборах трудового колективу ОСОБА_1 участі не приймав і не голосував за вказане рішення. Питання визначення конкретного розміру стимулюючих виплат з урахуванням меж наявного фонду оплати праці лікарні віднесено до повноважень і відання економічного відділу, бухгалтерського відділу та відповідного бухгалтера, оскільки керівник лікарні не володіє відповідними фінансовими даними для плати. Тобто сума премії визначена не ОСОБА_1 , а відділом з економічних питань та бухгалтерським відділом. Тобто ОСОБА_1 особисто не приймав рішення про власне преміювання. Отже, ОСОБА_1 , видаючи відповідні накази, не мав жодних дискреційних повноважень в частині рішення, оскільки в даному випадку він лише виконував погодження Департаменту охорони здоров`я від 24.03.2022 №06-15/295 та рішення зборів трудового колективу №2 від 10.01.2019 року. Крім цього, у разі виникнення реального конфлікту інтересів, директор лікарні має повідомити саме Харківську обласну раду, оскільки саме вона здійснює управління майном лікарні, а не Департамент охорони здоров`я, як зазначено у протоколі. ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок російської агресії було пошкоджено будинок Ради, а отже канали зв`язку в період з 01.03.2022 року та по теперішній час в повному обсязі не відновлені, у зв`язку із чим була відсутня можливість повідомлення керівником КНП ХОР «ОКЛ» про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів. Крім того, документом із найпізнішою датою, на якому ґрунтується висунуті проти ОСОБА_1 обвинувачення, є відповідь Харківської обласної ради від 16.08.2023 року №01-43/1850, яка надійшла і була зареєстрована ДСР УСР в Харківській області 18.08.2023 року, а відтак саме з 18.08.2023 року ДСР УСР в Харківській області виявлено особу, яка вчинила адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , а отже протоколи про адміністративне правопорушення відносно останнього мали бути складені не пізніше 19.08.2023 року, проте відповідні протоколи про адміністративні правопорушення були складені майже через місяць, що є порушенням вимог частини 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено і з матеріалів справи не встановлено в чому саме полягає конфлікт інтересів та в чому саме виникла суперечність між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Враховуючи викладене в сукупності, представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності просить закрити провадження, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1,2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти складених адміністративних протоколів відносно нього, при цьому пояснив, що з 18.07.2022 року по 02.08.2022 року виконував обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», крім цього не був ознайомлений з наказом про призначення на посаду виконувача обов`язків генерального директора КНП ХОР «ОКЛ», також не було відомо про обсяг посадових обов`язків. 28.07.2022 року було підписано наказ про преміювання співробітників лікарні. Розмір премії, який був виданий, ОСОБА_1 отримав саме як завідувач відділення, а не як виконувач обов`язків генерального директора лікарні. Вказаний наказ був виданий на підставі листа Департаменту охорони здоров`я від 24.03.2022 року та відповідно до Положення про преміювання. В 2019 році прийнято Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», яке затверджено Протоколом загальних зборів трудового колективу КПН ХОР «ОКЛ» №2, прийнято рішення про преміювання керівника та працівників КНП ХОР «ОКЛ». В зборах трудового колективу ОСОБА_1 участі не приймав та не голосував за вказане рішення. Також, документи відносно преміювання працівників лікарні складаються відділом з економічних питань КНП ХОР «ОКЛ». Також просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративних правопорушень.

Адвокат Вдовиченко Олексій Іванович, в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_1 та заперечення, викладені в письмовому вигляді та також пояснив, що є Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників КНП ХОР «ОКЛ», згідно якого готує відповідні накази про преміювання відділ з економічних питань, бухгалтерія та юридичний відділ, а складений наказ про преміювання приносять на підпис керівнику Лікарні.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Кіншакова Н. В. просила визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1,2 статті 172-2 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Надала до суду письмовий висновок щодо наявності у останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1,2 статті 172-7 КУпАП. ОСОБА_1 , як суб`єкт, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» був зобов`язаний не пізніше наступного дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатись про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тобто необхідності реалізувати свої службові повноваження щодо особистого преміювання, повідомити про це безпосереднього керівника. Поняття реального конфлікту інтересів визначене в статті 1 Закону, як «суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Із наведеного вбачається, що основними складовими реального конфлікту інтересів є приватний інтерес, службові/представницькі повноваження, суперечність між приватним інтересом і службовими повноваженнями. Прокурор також заперечувала проти клопотання представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про закриття провадження у справі.

Суд, заслухавши думку сторін, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал та надані сторонами пояснення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступних висновків.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

При цьому приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У даній справі посадовою особою, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частинами 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, диспозицією частини 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а за частиною 2 наведеної норми права за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Обов`язковою ознакою зазначеного правопорушення є корисливий або інший особистий інтерес особи, яка його вчинила.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає у бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього; об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає в діях особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була утриматись від вчинення певних дій або прийняття певних рішень, однак не зробила цього.

При цьому зазначена норма закону, а саме стаття 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Так, правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі Закон України «Про запобігання корупції»), у статті 1 якого дано визначення потенційному та реальному конфлікту інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому наявність приватного інтересу може створювати потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, та реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У 2003 році фахівці міжнародної організації Організації економічного співробітництва та розвитку (ОЕРС) підготували посібник рекомендації з питань врегулювання конфлікту інтересів на державні службі, де під поняттям конфлікт інтересів розуміється «конфлікт між публічно-правовим обов`язком та приватними інтересами державної посадової особи. В згаданому конфлікті державна посадова особа має інтереси, котрі випливають з її положення як приватної особи і які здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією державною посадовою особою її офіційних обов`язків або функцій».

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес» дає підстави констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу № 102-зг від 18.07.2022 року, виконання обов`язків генерального директора на час відпустки т.в.о. генерального директора ОСОБА_2 покладено на завідувача відділенням екстреної (невідкладної) медичної допомоги ОСОБА_1 з 19.07.2022 по 01.08.2022 року.

Таким чином, ОСОБА_1 згідно з п.п. «а» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою юридичної особи публічного права та є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Приписами частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як вбачається зі Статуту Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», затвердженого рішенням ІХ сесії Харківської обласної ради від 21.12.2021 року № 353-VIII, КНП ХОР «ОКЛ» є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги третинної високоспеціалізованої, вторинної спеціалізованої медичної допомоги та первинної медико-санітарної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом.

Відповідно до п.1.4 Статуту, засновником Лікарні є Харківська обласна рада. Органом, що здійснює управління майном Лікарні, є Харківська обласна рада. Галузеву політику та розвиток Лікарні забезпечує Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації. Повноваження Департаменту охорони здоров`я щодо управління діяльністю лікарні визначаються Положенням про Департамент охорони здоров`я, розпорядженнями голови Харківської обласної державної адміністрації, відповідними рішеннями обласної ради та чинним законодавством України.

Лікарня в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства охорони здоров`я України, рішеннями Харківської обласної ради, розпорядженнями голови Харківської обласної ради, розпорядженнями голови Харківської обласної державної адміністрації, наказами Департаменту охорони здоров`я, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (п.1.11 Статуту).

Відповідно до п.7.1 Статуту, поточне керівництво Лікарнею здійснює Генеральний директор, який призначається на посаду на умовах контракту за конкурсом та звільняється з посади рішеннями обласної ради в установленому порядку, та який відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством охороно здоров`я України.

Згідно п.7.4 Статуту, Генеральний директор окрім всього, встановлює працівникам розміри премій, винагород, надбавок і доплат, передбачених у Колективному договорі Лікарні та чинним законодавством України.

Відповідно до п.1.1 Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу КНП ХОР «ОКЛ» від 10.01.2019 року № 2, дане положення вводиться з метою посилення мотивації праці та підвищення впливу матеріального стимулювання на якість роботи. Дія цього положення поширюється на всіх працівників лікарні.

Пунктом 1.3 Положення передбачено, що при визначенні премії враховується відношення кожного працівника лікарні до виконання своїх обов`язків, ефективністю виконаної роботи, дотримання вимог внутрішнього розпорядку.

Пунктом 1.4 Положення вказано, що встановлюється диференціація заробітної плати працівників, які отримують заробітну плату на рівні мінімальної у межах фонду оплати праці, шляхом встановлення доплат, надбавок, премій з урахуванням відповідальності та умов виконуваної роботи, кваліфікації працівника, результатів його роботи.

Премія нараховується кожному працівнику за показниками діяльності лікарні або структурного підрозділу залежно від особистого внеску в загальні результати роботи підрозділу лікарні і граничними розмірами не обмежується (п. 1.5 Положення).

Пунктом 1.6 Положення вказано, що підставами для призначення виплати та розмірі премії працівникам є: звіти з відповідних напрямків роботи; показники роботи за відповідний період; дані бухгалтерських звітів; подання керівників підрозділів, накази та інші документи; акти ревізій фінансово-господарської діяльності, тематичних та фронтальних перевірок, інші документи, висновки і рішення, які розглядаються адміністрацією спільно з профспілковим комітетом.

Відповідно до листа №06-15/295 від 24.03.2022 року директора Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації Максима Хаустова «Про стимулювання керівного складу закладів охорони здоров`я» зазначено, що враховуючи численні звернення керівників комунальних закладів/некомерційних підприємств Харківщини та їх профспілкових організацій щодо преміювання керівників в умовах воєнної агресії Російської Федерації, Департамент охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації у межах компетенції та повноважень повідомляє. З метою стимулювання керівників комунальних закладів/некомерційних підприємств охорони здоров`я, що належать до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Харківської області, керуючись спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 №308/519 (зі змінами), Департамент охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації дозволяє в межах наявного фонду на оплату праці здійснювати диференціацію заробітної плати за рахунок встановлення доплат, надбавок, премій та ін. відповідно до вимог чинного законодавства та положень колективних договорів.

Тобто, виконувач обов`язків генерального директора КНП ХОР «ОКЛ» ОСОБА_1 наказом № 169 від 28.07.2022 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року № 1037 «Про оплату праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та листа Міністерства охорони здоров`я України від 30.12.2016 року №10.1-17/20/2961-16/34595 для забезпечення диференціації заробітної плати кваліфікованих працівників з урахуванням результатів їх праці за травень 2022 року та сумлінного виконання обов`язків в період воєнного стану на території України оголошеного, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України від 21.04.2022 року №2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, враховуючи лист Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 24.03.2022 року №06-15/295 «Про стимулювання керівного складу закладів охорони здоров`я» та згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року №524 №Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та п.5.11 наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2015 року №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», видав наказ №169 від 28.07.2022 року про виплату грошової премії працівникам КПН ХОР «ОКЛ» в межах фонду економії заробітної плати.

Тобто, ОСОБА_1 діяв в межах своїх повноважень та згідно до чинного законодавства при видачі та підписанні наказу про преміювання працівників КНП ХОР «ОКЛ».

Суд звертає увагу, що наказом про преміювання визначено нарахування премії не лише для самого ОСОБА_1 , а й інших працівників КНП ХОР «ОКЛ».

Під час судового розгляду справи було встановлено, що питання визначення конкретного розміру диференціації заробітної плати з метою стимулювання керівника та працівників КНП ХОР «ОКЛ», віднесено до повноважень і віддання бухгалтерського відділу, відділу з економічних питань та юридичного відділу КНП ХОР «ОКЛ».

Крім цього, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що останній отримав премію не як керівник установи, а саме як завідувач відділенням. Вказаний факт підтверджується самим наказом про преміювання №169 від 28.07.2022 року.

Також слід зауважити, що в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 та його представника адвоката Вдовиченка О.І. встановлено, що нарахування та виплата премій здійснює планово-економічний відділ разом з бухгалтерією, що підтверджується п. 1.12 Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників.

Спростувань щодо цього матеріали справи не містять, прокурором під час розгляду справи інших доказів надано не було.

Також суд звертає увагу, що відповідно до витягу з наказу №102-зг від 18.07.2022 року на підставі листа-погодження Харківської обласної ради №01-37/641 від 18.07.2022 року, виконання обов`язків генерального директора на час відпустки ОСОБА_2 покладено на завідувача відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги ОСОБА_1 .

Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду завідувача відділенням екстреної (невідкладної) медичної допомоги Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня».

Зазначений факт залишився поза увагою особи, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення та ніяким чином це не відображено у складених процесуальних документах.

Одночасно суд звертає увагу, що підпис про ознайомлення з наказом про призначення ОСОБА_1 на посаду виконувача обов`язків генерального директора КНП ХОР «ОКЛ» в матеріалах справи відсутній.

Щодо тверджень прокурора про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.6 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року № 308/519 «Про умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та соціального захисту населення», згідно якого преміювання керівників закладів, установ, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці, суд зазначає наступне.

Як було вище зазначено, наказ про преміювання видавався на підставі листа Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 24.03.2022 року №06-15/295 «Про стимулювання керівного складу закладів охорони здоров`я». Сам по собі вказаний лист вже надає дозвіл на преміювання керівного закладу КНП ХОР «ОКЛ».

Уповноваженою особою, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення, а не прокурором в судовому засіданні не доведено, що лист Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 24.03.2022 року №06-15/295 «Про стимулювання керівного складу закладів охорони здоров`я» втратив чинність або має якість роз`яснення щодо його виконання.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що видаючи відповідний наказ виконувач обов`язків генерального директора КНП ХОР «ОКЛ» ОСОБА_1 не мав жодних дискреційних повноважень в частині визначення розміру премій і не міг впливати на прийняття чи не прийняття цього рішення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 лише виконав погодження Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 24.03.2022 року №06-15/295 та вимоги Положення про преміювання.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", корупційне правопорушення - це умисне діяння, що має ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Корупція - це використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей.

Згідно частини 1 статті 172-7 КУпАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В примітці до вказаної статті та п.11 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи із системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом статті 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Статтею 28 відповідного Закону передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Обов`язковою умовою складів адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність реального конфлікту інтересів як суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність прийняття цією особою рішень, вчинення чи не вчинення дій на відповідній посаді.

Для встановлення реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, по-третє, така суперечність не може впливати, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення чи вчинення дій. Отже, конфлікт інтересів, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» має місце у випадках, коли приватний інтерес особи впливає або суперечить об`єктивності чи неупередженості при прийнятті нею рішень.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення. …;

3) наявність повноважень на прийняття рішення. …;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

В протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено і з матеріалів справи не встановлено, в чому саме полягає конфлікт інтересів в даному конкретному випадку та в чому саме виникла суперечність між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень, тобто наявності реального (очевидного), а не потенційного чи уявного впливу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень.

Жодних доказів на підтвердження цього матеріали справи не містять.

За таких умов, не можна погодитись із тим, що ОСОБА_1 вчинялись дії в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки такого конфлікту встановлено під час розгляду справи не було.

Нормами чинного КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів.

Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи (ч.4 ст. 28 Закону).

Відповідно до п. 1.4 Статуту КНП ХОР «ОКЛ» передбачено, що органом, зо здійснює управління майном лікарні є Харківська обласна рада. Галузеву політику та розвиток лікарні забезпечує Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації.

Таким чином, ОСОБА_1 у разі наявності у нього конфлікту інтересів повинен повідомити саме Харківську обласну раду, а не Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, як, в тому числі, зазначено в протоколах про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні та письмовими поясненнями також встановлено, що внаслідок російської агресії було пошкоджено будинок Рад, а отже канали зв`язку: внутрішній, зовнішній або регулярний в період з 01.03.2022 року по теперішній час в повному обсязі не відновлені, у зв`язку із чим була відсутня можливість повідомлення керівником КНП ХОР «ОКЛ» про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів в період з 01.03.2022 року по теперішній час.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення, передбачений частиною 1,2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складається уповноваженою на те особою відповідно до статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та повинен відповідати вимогам статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальним вимогам щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення. Відповідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення документів, найпізнішою датою документу є відповідь Харківської обласної ради від 16.08.2023 року №01-43/1850, яка була зареєстрована в ДСР УСР в Харківській області 18.08.2023 року. Тобто, 18.08.2023 року посадовою особою ДСР УСР в Харківській області було виявлено особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 , а тому саме 19.08.2023 року уповноваженою особою повинно було бути складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . А тому суд дійшов до висновку, що протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 № 752 та № 753 від 11.09.2023 року складені з порушенням строків, передбачених КУпАП. Вказане ані матеріалами справи, а ні прокурором в судовому засіданні не спростовано.

Оскільки судом під час розгляду справи не було встановлено об`єктивних та суб`єктивних ознак реального конфлікту інтересів, наявності суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його повноваженнями як виконувача обов`язків генерального директора КНП ХОР «ОКЛ» при підписанні та видачі наказу № 169 від 28.07.2022 щодо преміювання працівників КНП ХОР «ОКЛ» в межах фонду економії заробітної плати, обов`язку, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» у ОСОБА_1 не виникло.

Таким чином, оскільки матеріалами справи не підтверджено і прокурором в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_1 , як виконувач обов`язків генерального директор КНП ХОР «ОКЛ» при підписанні та видачі наказу № 169 від 28.07.2022 року щодо преміювання працівників КНП ХОР «ОКЛ» діяв в умовах реального конфлікту інтересів, а отже в його діях відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1,2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 , є склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1,2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, ч.1 та ч.2 ст. 172-7, ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дні винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Повний текст постанови складено 07.11.2023 року.

Суддя: