П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Головного управління національної поліції в Київській області Білоцерківського районного управління поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

у вчинененні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративного правопорушення серії ААД № 017158 від 03.09.2023 року,03.09.2023 року о 19 год. 13 хв. в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе біля буд.126 керував автомобілем «Нісан» н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук почервоніння обличчя та очей. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

В ході судового засідання ОСОБА_1 вину у вчиненому порушенні не визнав, зазначив, що 03.09.2023 року, близько 13.00 годин він разом з дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та рідним братом ОСОБА_4 поїхали до тестя з тещою, за адресою: м. Біла Церква, вул. Павла Чубинського 12. Під час руху в автомобілі марки «НИСАН», став з перебоями працювати бензонасос, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , зціджував бензин з баку та до його порожнини попав бензин. Після чого він полоскав ротову порожнину горілкою, а згодом вжив 0.5 літра алкогольного пива. В вечірній час, вони зібралися та поїхали на вищезазначеному автомобілю додому. За кермо автомобіля сів його брат ОСОБА_4 , на передне пасажирське сидіння сів ОСОБА_1 , а на заднє сидіння автомобіля сіла його дружина з донькою. ОСОБА_5 , не мав посвідчення водія, але мав навики керування автомобілем. Під час руху, автомобіль періодично смикався, та проїжджаючи мимо СТО, ОСОБА_1 попросив брата зупинити автомобіль з метою взнати щодо можливості ремонту його автомобіля. ОСОБА_1 разом з братом вийшли з автомобіля та пішли на СТО. СТО вже було закрито, та вони поверталися до свого автомобіля. В цей час мимо них проїхав автомобіль патрульної поліції, який проїхавши деяку відстань почав розвертатися. Оскільки брат не мав посвідчення водія, то він сів на передне пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, з метою дочекатися коли працівники поліції проїдуть мимо його автомобіля. Автомобіль працівників поліції під`їхавши до нашого автомобіля зупинився, з нього вийшли два працівник поліції, які підійшли до автомобіля, з якого вийшов і ОСОБА_1 .. Вони попросили надати їм документи на автомобіль та оглянути багажне відділення автомобіля. Після чого працівник поліції сказав що у нього є підозра, що ОСОБА_1 знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, на що він заперечив та пояснив, що вживав тільки 0.5 літра алкогольного пива. Дружина, яка вийшла з автомобіля повідомила, що він вживав горілку, якою полоскав ротову порожнину, після потрапляння бензину. Працівники поліції, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, біля їх автомобіля, або проїхати до лікарні, на що він відмовився, бо вимога працівників поліції була протиправна, оскільки тільки водії транспортних засобів, зобов`язані на вимогу працівників поліції проходити такий огляд, а не пасажири транспортного засобу. Працівники поліції передали керування його знайомому ОСОБА_6 , який виявився поблизу місця складання протоколу. При ньому був складений протокол про адміністративне правопорушення, але будь-яких прав йому не роз`яснювали, та окрім розписки, яку склав ОСОБА_6 , більше в його присутності ніяких документів не складалось. Про обставини, які відбулися 03.09.2023 за участі працівників поліції він розповів ОСОБА_6 , під час транспортування його автомобіля за місцем його мешкання. Просив складений протокол відносно нього закрити.

Захисник Панченка Д.А. просив адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, про що надав письмове клопотання, яке долучене до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що 03.09.2023 року, близько 13.00 годин вона разом з чоловіком ОСОБА_1 , донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 поїхали до моїх батьків, за адресою: АДРЕСА_2 . Під час руху в автомобілі марки «НИСАН», став з перебоями працювати бензонасос, у зв`язку з чим, коли вони приїхали до батьків її чоловік зціджував бензин з баку та до його порожнини рота попав бензин. Після чого він полоскав ротову порожнину горілкою, а згодом вжив до 0.5 літра алкогольного пива. В вечірній час, більш точного часу я вказати не можу, ми зібралися та поїхали на вищезазначеному автомобілю додому. За кермо автомобіля сів ОСОБА_4 , на передне пасажирське сидіння сів її чоловік, а на заднє сидіння автомобіля сіла вона з донькою. ОСОБА_7 , не мав посвідчення водія, але мав навики керування автомобілем. Під час руху, автомобіль періодично смикався, та проїжджаючи мимо СТО, чоловік попросив брата зупинити автомобіль з метою взнати щодо можливості ремонту його автомобіля. Він разом з братом вийшли з автомобіля та пішли на СТО. СТО вже було закрито, та вони поверталися до свого автомобіля. В цей час мимо проїхав автомобіль патрульної поліції, який проїхавши деяку відстань почав розвертатися. Оскільки ОСОБА_7 не мав посвідчення водія, то він сів на передне пасажирське сидіння, а її чоловік сів за кермо автомобіля, з метою дочекатися коли працівники поліції проїдуть мимо автомобіля та поїдуть. Автомобіль працівників поліції під`їхавши до їхнього автомобіля зупинився, з нього вийшли два працівник поліції, які підійшли до автомобіля, з якого вийшов їм на зустріч іі чоловік. Вони попросили надати їм документи на автомобіль та оглянути багажне відділення автомобіля. Після чого працівник поліції сказав що у нього є підозра, що іі чоловік знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, на що чоловік заперечив та пояснив, що вживав тільки 0.5 літра алкогольного пива. Вона також з донькою на руках вийшла з автомобіля та повідомила, що її чоловік вживав горілку, якою полоскав ротову порожнину, після потрапляння бензину. Працівники поліції, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.Мимо їхнього автомобіля проходив знайомий, сусід ОСОБА_8 , який підійшов до них. Після чого працвники поліції передали йому керування їхнім автомобілем.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, наступне, він мешкає по сусідству зі ОСОБА_1 , відносини товариські. 03.09.2023 року в вечірнє годину, він йшов по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква, та побачив свого знайомого ОСОБА_1 , разом з невідомим хлопцем та з його дружиною ОСОБА_9 , та малолітньою донькою. Біля них стояв його автомобіль та патрульний автомобіль працівників поліції. В даний момент він не пам`ятає, чи він підійшов сам, чи його позвав підійти ОСОБА_10 . Працівники поліції запитали, чи він має водійське посвідчення, та чи не вживав алкогольні чи наркотичні засоби. Він повідомив, що трезвий та має водійське посвідчення в телефоні в Дії. Після чого працівники поліції попросили його написати розписку та доставити автомобіль ОСОБА_1 до його місця мешкання, на що він погодився. Він написав розписку та підписав її. Після чого він сів за кермо автомобіля, та здійснив її перестановку ближче до будинку. Через деякий час звільнився ОСОБА_1 , який сів разом з дружиною та донькою на заднє сидіння, а хлопець - його брат ОСОБА_7 на передне пасажирське сидіння та він їх відвіз додому, та передав ключі ОСОБА_9 . Під час руху, ОСОБА_10 розповів, що він не керував транспортним засобом, яким керував ОСОБА_7 , але працівники поліції запропонували проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на що він їм відмовив.Після чого відносно ОСОБА_11 був складений протокол.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положення ч. 2ст. 268 КУпАП дозволяють судовий розгляд справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є дані про її своєчасне сповіщення про день і час, а також місце проведення розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема ,потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином, оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію його захисника Солодовнікова О.П., пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , оглянувши диск, суддя вважає, що протокол про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В той же час, порядок дій працівників поліції з цього приводу не відповідає таким вимогам, що вбачається з матеріалів протоколу.

В протоколі поліцейський перераховує ознаки алкогольного сп`яніння водія: «...запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя та очей». Проте, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували ці обставини. Відеозапис у якому не відображені ознаки сп`яніння не можуть вважатися достатніми доказами на підтвердження вини у вчиненні інкримінованого правопорушення .

З відеозапису, долученого до протоколу, вбачається, що поведінка ОСОБА_1 не є сумнівною, є адекватною, він спілкується з поліцейськими, логічно висловлює свої міркування. Також не вбачається ознак сп`яніння, які зазначені у протоколі. При цьому нервування водія вочевидь зумовлено лише діями поліцейських, які без очевидних на те підстав постійно вказували, що він має ознаки сп`яніння.

Крім того, матеріали адміністративної справи не містять доказів, які б вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, шо дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, а містить факт керування транспортним засобом, а саме перепар ковку гр. ОСОБА_6 .

Так, долучений до матеріалів справи відеозапис, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відео зйомка велась не безперервно в порушенні п.5 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери вбачається, що відео не безперервне та переривається, має значні проміжки часу, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу IV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції РІПУ від 03.02.2016 №100. Згідно п.3.5. Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно.

Під час дослідження долученого до матеріалів справи відеозапису, встановлено, що доказів керування ОСОБА_1 своїм транспортним засобом дані записи не містять, вони мають фрагментні відеозаписи за період 18:33 години до 18:44, та не мають будь яких записів за 19:13 годину.

Також, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не має відображення, що його копію вручена ОСОБА_1 , що є істотним порушенням порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або під перебуванням під впливом лікарських засобів.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі піддягає закриттю.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

З цього приводу, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням оголошених вище доказів, на думку судді, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення є недоведеною належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушеню, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На підставі викладеного, статтями 62 Конституції України ч. 1 ст. 130, ст. 9, 221, 247, 251, 252, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: О.Л. ГАВЕНКО