ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2300/23 Справа № 172/1519/23 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лащенка Віктора Анатолійовича,

спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

встановила:

Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до змісту постанови 17 серпня 2023 року о 12:15 год. по вул. Голондія в с. Шевченкове Синельниківського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував мопедом «Lifan LF50» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , та його захисник Лащенко В.А. подали спільну апеляційну скаргу із проханням про скасування судового рішення та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянтами подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, а про існування оскаржуваного судового рішення останній дізнався 11 жовтня 2023 року, шляхом отримання його поштовим зв`язком.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 свою вину не визнає та заперечує факт керування ним транспортним засобом. Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції під`їхали до ОСОБА_1 у той час коли він сидів на мопеді біля свого будинку та розмовляв по телефону. Поліцейськими не було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Звертають увагу, що працівник поліції належним чином не представився, не надав відповідні документи, не роз`яснив права ОСОБА_1 ..

Крім того, вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений щодо громадянина ОСОБА_3 об 11 годині 15 хвилин, а час зазначений на відеозаписі, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення 17 годині 25 хвилин, що не відповідає вимогам чинного КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Лащенко В.А. повністю підтримали подану апеляційну скаргу і просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Перевіривши витребувані із Васильківського районного суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, вислухавши самого ОСОБА_1 , дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне

правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, й законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка й подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що до

Васильківського районного суду Дніпропетровської області справа надійшла 21 серпня 2023 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу справи муж суддями від 04.09.2023 було визначено головуючого суддю для розгляду даної справи ОСОБА_4 (а.с. 12,13). Судовий розгляд відбувся 06 вересня 2023 року без участі ОСОБА_1 .. Копія прийнятого рішення була направлена засобами поштового зв?язку. У повідомлені про вручення поштового відправлення вказано, що 30 вересня 2023 року лист було вкладено до абонентської скриньки. Відомостей про те, коли саме лист було отримано та ознайомлено з його змістом суду не відомо.

Проте, як стверджують апелянти і про це свідчать матеріали справи, про існування оскаржуваного рішення вони дізналися лише 13 жовтня 2023 року, що підтверджується розпискою від 13.102023 року (а.с.15). За таких обставин вважаю обгрунтованими доводи клопотання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та який слід

поновити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення від 17.08.23 серії ААД № 257222, складений з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254-256 КУпАП і засвідченим підписом уповноваженої, акт огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, направленням на проведення медичного огляду у зв`язку з виявленими у порушника ознаками алкогольного сп`яніння, відеозапис з нагрудної бодікамери, на якому зафіксовано факт вчинення порушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 257222 від 17.08.2023 року в ньому зафіксовано, що 17 серпня 2023 року о 12:15 год. по вул. Голондія в с. Шевченкове Синельниківського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував мопедом «Lifan LF50» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп?яніння, від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В той же час, протокол про адміністративне правопорушення не підписаний особою стосовної якої він складений, другий примірник не вручений, письмові пояснення відсутні.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.08.023 року, вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення в КЗ «Васильківської ЦРЛ ДОР» Дніпропетровської обласної ради для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції.

З переглянутого у судовому відеофайлу вбачається, що фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження апелянта про те, що працівниками патрульної поліції було порушено вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 про направлення особи на стан алкогольного сп`яніння, що у ОСОБА_1 не було виявлено ознак сп`яніння та не роз`яснено останньому права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

При цьому, апеляційний суд відкидає доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки з дослідженого судом відеозапису було встановлено, що ОСОБА_1 зазначив, що йому було необхідно поїхати до магазину. Із розмови водія та працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв та факт керування ним після цього транспортним засобом.

Не заслуговують на увагу доводи адвоката про те, що відеозапис, наявний у матеріалах справи, є фрагментарним і не відображає усіх обставин викладених, у протоколі, оскільки на відеозаписі зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив той факт, що він вживав алкогольні напої напередодні та керував мопедом «Lifan LF50» без номерного знаку у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу стороною захисту в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів не винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

постановила:

Клопотання ОСОБА_1 та його захисника Лащенка Віктора Анатолійовича - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року, як пропущеного з поважних підстав.

Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Лащенка Віктора Анатолійовича без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун