Справа № 303/1551/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/364/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 03 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 538 грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 366691 від 17.02.2023 та постанови судді від 24.04.2023 вбачається, що 17.02.2023 о 06 год 06 хв ОСОБА_1 на 770 км автодороги М-06 Київ-Чоп, керував транспортним засобом марки ВАЗ 211440 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року відповідно до постанови ЕАР 6356355 від 02.02.2023. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 ККпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність постанови суду від 24.04.2023, порушує питання про її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що судом невірно встановлено обставини справи, оскільки він керував та був зупинений працівниками поліції керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_2 , а не ВАЗ 211440 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Окрім того, йому відомо про наявність виконавчого провадження, а також офіційної заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей. Окрім того, йому відомо про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, однак таке діяло до погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням. Станом на час складання протоколу та винесення постанови, заборгованості по аліментах не існувало, а тому він мав право керувати транспортними засобами.

-2-

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, судову кореспонденцію отримував, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП убачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд на підставі досліджених у матеріалах справи доказів констатує, що висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у суді першої інстанції та перевірені на предмет належності, допустимості та достатності апеляційним судом.

-3-

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 366691 від 17.02.2023, ОСОБА_1 17.02.2023 о 06 год 06 хв, на 770 км автодороги М-06 Київ-Чоп, керував транспортним засобом марки ВАЗ 211440 реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобами згідно постанови Ужгородського міського відділу ДВС ВП № 12831240 від 05.03.2020, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

При оцінці цього доказу апеляційний суд бере до уваги те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6556375 від 17.02.2023, водія ОСОБА_1 було зупинено за порушення ним вимог п. 31.4.7 «г» Правил дорожнього руху України, відповідно за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн (а. с. 2).

Відомостями, що містяться у постанові про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ВП № 12831240 від 05.03.2020, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у сумі 98009 грн, у повному обсязі, згідно з виконавчим листом № 2-152 від 14.04.2009 (а. с. 3).

У матеріалах справи міститься відеозапис, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.4.7 «г» Правил дорожнього руху України, за що відносно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6556375 від 17.02.2023. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював ані заперечень щодо того, що відносно нього безпідставно складено постанову, ані свою незгоду щодо порушення ним Правил дорожнього руху України.

Вищенаведені докази є належними, достовірними та достатніми, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції інспектор Ільницький В. О., який оформляв матеріали адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 був упередженим під час складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких відомостей про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди підписати протокол про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Диспозицією частини третьої статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

-4-

На переконання апеляційного суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП доведена наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 366691 від 17.02.2023, складеним з дотриманням вимог, передбачених ст. 254 - 256 КУпАП і засвідченими підписами уповноваженої особи та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ВП № 12831240 від 05.03.2020, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6556375 від 17.02.2023, відео фіксацією правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили наявність у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, апеляційним судом відхиляються, оскільки такі спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про наявність рішення державного виконавця про його тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, що підтверджують факт надсилання йому постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами, апеляційний суд оцінює критично, оскільки такі жодним чином не впливають на законність та обґрунтованість висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, та непідтверджені жодним письмовим доказом.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції враховує те, що з оскаржуваної постанови убачається, що присутній у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що про наявність виконавчого провадження йому відомо, а відтак висновки місцевого суду про те, що особа, яка не виконує рішення суду про стягнення аліментів і має заборгованість зі сплати аліментів повинна розраховувати на певні обмеження відносно неї зі сторони держави, є правильними та обґрунтованими.

Безпідставними слід вважати доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість по аліментах і станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення жодної заборгованості не існувало.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції констатує, що на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та складання протоколу 17.02.2023, діяла постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.03.2020 в межах виконавчого провадження № 12831240 і жодних даних про те, що станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення така заборгованість по сплаті аліментів не існувала, ОСОБА_1 не надано й матеріали справи таких відомостей також не містять.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 за ч. 3 ст.126 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги такими, що мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, і враховуючи характер вчиненого

-5-

правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП. Адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, застосоване відносно ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

З огляду на вищенаведене, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2023, щодо нього,- без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя