ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3230/23

18 жовтня 2023 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Олійник П. В. розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, за ч.2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 05.09.2023 року близько 10 год. 00 хв. громадянка ОСОБА_1 за місцем свого проживання неналежним чином виконує свої батьківськи обов`язки відносно двох малолітніх дітей, оскільки в будинку не створено належних умов для проживання дітей. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушенні повністю підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не вбачається.

Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винної, яка на утриманні має двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ч.7 ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Крім того, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судом встановлено, що правопорушниця ОСОБА_1 має на утриманні двох малолітніх дітей, яких сама виховує, таким чином суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 184 КУпАП, КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

СуддяП. В. Олійник