490/8898/23 від02.11.2023
н/п 3/490/3691/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ВАВ №892296 від 25.08.2023 року, 25 серпня 2023 о 01 годині 10 хвилин, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , під час якої словесно ображав, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, повторно протягом року, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву, в якій вину у вчиненому не визнав та просив закрити справу, також зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, просила про розгляд справи за її відсутності. Також надала пояснення, в яких зазначила, що у неї з ОСОБА_1 відбувся обопільний конфлікт. Так, в ході телефонної розмови ОСОБА_2 зрозуміла, що ОСОБА_1 перебуває в нетверезому стані, у зв`язку з чим в них виник конфлікт та вона вирішила не пускати його додому. До приїзду поліції конфлікт було врегульовано. Вказала, що ОСОБА_1 відносно неї домашнє насильство не вчиняв.

Оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 2 ст.173-2 КУПАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, формами насильства в сім`ї, за які передбачено адміністративну відповідальність за ст.173-2 КУпАП, виступають: психологічне, фізичне, сексуальне або економічне насильство в сім`ї.

Матеріалами справи належним чином не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Із наявних матеріалів вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник обопільний конфлікт. Однак не можливо встановити хто саме його спровокував, не зазначено чи були спроби уникнути конфлікту, чи навпаки потерпіла ОСОБА_2 своїми діями провокувала та продовжила конфлікт.

При цьому, в наданих письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що у неї зі ОСОБА_1 виник обопільний конфлікт, однак домашнього насильства відносно неї вчинено не було.

Крім того, з пояснень ОСОБА_2 також не вбачається отримання нею будь-якого насильства від ОСОБА_1 та приїзду поліції конфлікт було врегульовано.

Свідків, які б підтвердили спричинення будь якого насильства ОСОБА_1 немає.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії та Карєлін проти Росії, у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вказане вище в сукупності дає підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.Л. Лященко