"09" листопада 2023 р. Справа № 363/3986/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484138 від 08.07.2023 року вбачається, що 08 липня 2023 року о 19 год. 35 хв. вул. Свято Покровська, 1Б у с. Нові Петрівці Київської області, на блок-посту, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, огляд проводився у спеціальному медичному закладі КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР. Результат огляду позитивний, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 1,37 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На початку судового розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Ющенко Р.С. з`явилися, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та його захисник Ющенко Р.С. надали пояснення наступного змісту.

08.07.2023 року ОСОБА_1 разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 , спільно відпочивали та проводили дозвілля у знайомого на ім`я ОСОБА_3 , який проживає у с. Богдани Київської області. Під час відпочинку ОСОБА_1 дійсно вживав алкогольні напої.

08.07.2023 року у вечері, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , він разом з ОСОБА_2 збиралися їхати додому, тому домовилися, що за кермом автомобіля Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , буде саме ОСОБА_2 . У зв`язку з цим ОСОБА_1 08.07.2023 року також вживав алкогольні напої. Таким чином, у своїх поясненнях ОСОБА_1 не заперечував факту перебування 08.07.2023 року у стані алкогольного сп`яніння.

У подальшому, 08.07.2023 року ближче до вечора ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 на автомобілі Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхали додому до м. Київ. При цьому, як зазначив ОСОБА_1 , саме ОСОБА_2 відповідно до їх попередніх домовленостей сів за кермо автомобіля, оскільки у той день не вживав алкогольних напоїв. Під час здійснення руху на вказаному автомобілі ОСОБА_2 здійснював безпосередні функції з його управління, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні та жодних функцій водія даного транспортного засобу не виконував.

Близько 19 год. 30 хв. цього ж дня на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області їх автомобіль було зупинено працівниками поліції. На вимогу працівників правоохоронного органу ОСОБА_1 , як власник автомобіля надав всі необхідні документи, показав багажне відділення транспортного засобу. Під час спілкування працівники поліції зазначили, що в ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, після чого викликали інших працівників поліції. По приїзду іншого наряду поліції, останні почали вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він повідомляв працівникам поліції, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_2 , а не він. Однак, оскільки працівники поліції почали погрожувати вилученням автомобіля, то з метою уникнення конфлікту ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише в медичному закладі, на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонували пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу.

Після цього ОСОБА_1 був доставлений до спеціального медичного закладу КНП «Вишгородська ЦРЛ». У медичному закладі ОСОБА_1 дійсно добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду був позитивний, з приводу чого сам ОСОБА_1 не заперечує, оскільки дійсно в той день перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після закінчення проведення огляду на стан сп`яніння працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким він дійсно ознайомлювався, читав та особисто підписував, надав письмові пояснення щодо нього. По поверненню на місце зупинки транспортного засобу, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перебував біля автомобіля на блок-посту. Працівники поліції зазначили про необхідність виклику драйвера, оскільки ОСОБА_1 не можна керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. З метою уникнення конфлікту з працівниками поліції ОСОБА_1 погодився на виклик драйвера, який в подальшому і забрав їх разом з автомобілем.

На додаток до цього, захисником Ющенком Р.С. було зазначено, що з матеріалів справи вбачається, що поліцейськими за допомогою жодних технічних засобів не було зафіксовано правопорушення, а саме здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом. У матеріалах справи відсутнє як доказ повне та безперервне відео здійснене за допомогою портативного відеореєстратора працівника поліції, що доводить винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні. Натомість доданий до матеріалів справи відеозапис зроблений з невідомого джерела, на ньому відсутня інформація щодо осіб, присутніх на відеозаписі, відсутні дата, час і місце події, відсутній момент, на якому видно, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем. У зв`язку з чим доданий до матеріалів справи відеозапис не може вважатися належним доказом.

Крім цього, захисник Ющенко Р.С. звернув увагу, що лікар-нарколог здійснював огляд ОСОБА_1 по направленню, яке було видано на ОСОБА_4 , тобто на підставі направлення, виданого на зовсім іншу особу. Як вбачається з наявного у матеріалах справи висновку лікаря, час останнього огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є пізнішим за час складання протоколу, що свідчить про те, що останній був складений раніше, ніж було проведено сам огляд на стан сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, сторона захисту, не заперечуючи факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, однак заперечуючи проти факту здійснення ним керування транспортним засобом, зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутні всі необхідні ознаки та елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з цим провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

У подальшому ОСОБА_1 подав до суду заяву (а.с. 39), в якій подальший розгляд даної справи просив проводити за його відсутності та за участі захисника Ющенка Р.С., правова позиція з яким повністю узгоджена. Зважаючи на те, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відноситься до категорії справ, які розглядаються за обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливим здійснення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , однак в присутності його захисника Ющенка Р.С.

У судове засідання також викликався та з`явився свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

ОСОБА_2 зазначив, що особисто знайомий з ОСОБА_1 вже протягом 2-3 років, має дружні відносини з останнім, а також спільно працює з ним. 08.07.2023 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 відпочивали у знайомого на ім`я ОСОБА_3 у с. Богдани Київської області. Під час відпочинку у той день ОСОБА_1 дійсно вживав алкоголь, на відміну від ОСОБА_2 , оскільки 08.07.2023 року вони збиралися повертатися до м. Києва і домовилися, що саме ОСОБА_2 буде здійснювати керування транспортним засобом.

Ближче до вечора 08.07.2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поїхали додому на автомобілі Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_2 , за кермом вказаного автомобіля перебував саме він, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні та жодних функцій з керування автомобілем не здійснював взагалі. Близько 19 год. 30 хв. того ж дня їх автомобіль було зупинено на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області військовослужбовцями чи працівниками поліції. На їх вимогу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надали всі необхідні документи, показали багажне відділення автомобіля. У процесі спілкування військовослужбовці повідомили, що чутно запах алкоголю з автомобілю, у зв`язку з чим ними було здійснено виклик працівників поліції на місце зупинки транспортного засобу.

По приїзду працівників поліції на місце зупинки транспортного засобу останні запитали хто є власником автомобіля Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , на що ними було повідомлено, що власником вказаного транспортного засобу є саме ОСОБА_1 . Одночасно з цим ОСОБА_2 повідомив працівникам поліції, що саме він перебував за кермом даного автомобіля, проте працівники поліції проігнорували його пояснення, зазначивши, що самі з`ясують всі потрібні обставини.

Оскільки ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, то, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_2 , працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі, а також роз`яснили можливість відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_2 чув, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі, після чого працівники поліції повезли його до лікарні. При цьому, як слідує з пояснень ОСОБА_2 , останній безпосередньої участі у процесуальних діях щодо огляду ОСОБА_1 та складання відносно останнього адміністративного матеріалу не приймав, жодних претензій до ОСОБА_2 з боку працівників поліції не було.

Після повернення ОСОБА_1 з лікарні на місце зупинки транспортного засобу працівники поліції почали наполягати на необхідності виклику драйвера, щоб останній забрав автомобіль, так як ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем. З метою уникнення конфлікту з працівниками поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , погодилися на виклик драйвера, який у подальшому і доставив їх на автомобілі до м. Київ.

У судове засідання також викликався працівник поліції, який здійснював складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме інспектор Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Собко Сергій Миколайович, який надав наступні пояснення з приводу складених матеріалів справи.

08.07.2023 року під час виконання службових обов`язків надійшло повідомлення щодо зупинки на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області водія, який здійснював керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння. По приїзду на місце виклику працівниками поліції було помічено автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , поруч з яким стояв ОСОБА_1 та інші працівники поліції, що виконували службові обов`язки на блок-посту. При цьому, як пояснив ОСОБА_5 , будь-яких інших осіб, які б мали відношення до автомобіля Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , або до ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу не було, тобто ОСОБА_1 був один.

Під час спілкування з ОСОБА_1 та перевірки документів у останнього було підтверджено наявність ознак алкогольного сп`яніння запаху алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі, а також роз`яснено можливість відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з одночасним поясненнями юридичних наслідків такої відмови. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме в медичному закладі. При цьому, як було зазначено у судовому засіданні працівником поліції, ОСОБА_1 не заперечував ані проти факту керування автомобілем, ані проти факту перебування у стані алкогольного сп`яніння та взагалі не мав жодних заперечень та зауважень.

З метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як пояснив ОСОБА_5 , ОСОБА_1 був доставлений до КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР. За результатами огляду встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з приводу чого останній також не висловлював жодних заперечень та зауважень. Після цього відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, з яким він особисто ознайомився, прочитав, написав пояснення та підписав. Жодних зауважень та заперечень ОСОБА_1 не висловлював протягом всього часу проведення огляду на стан сп`яніння та складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Після цього, як слідує з пояснень працівника поліції, ОСОБА_1 було доставлено до місця зупинки транспортного засобу. Однак, оскільки ОСОБА_1 був один і не міг продовжувати керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то працівниками поліції було викликано драйвера, який забрав ОСОБА_1 разом з його автомобілем.

У судовому засіданні старший лейтенант поліції Собко Сергій Миколайович зазначив, що відеофіксація здійснювалася ним безпосередньо з моменту прибуття на блок-пост і до моменту завершення складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Однак чому суду було надано неповний відеозапис не знає. На додаток до цього працівником поліції було зазначено, що зранку 08.07.2023 року ними було складено матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , направлення на огляд якого помилково було покладено до матеріалів відносно ОСОБА_1 . Натомість огляд останнього на стан сп`яніння у медичному закладі проводився саме на підставі направлення, що виписувалося на ім`я ОСОБА_1 .

У кінцевому підсумку старший лейтенант поліції ОСОБА_5 пояснив, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких інших осіб, які б могли здійснювати керування автомобілем, зокрема, ОСОБА_2 , на місці зупинки транспортного засобу не було. У зв`язку з цим після відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами було викликано драйвера, а не передано автомобіль під нагляд іншій особі, яка могла б бути присутня разом з ОСОБА_1 .

У судове засідання також викликалися та з`явилися працівники поліції, які 08.07.2023 року виконували службові обов`язки на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області, а саме поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 , які надали пояснення наступного змісту.

08.07.2023 року близько 19 год. 30 хв. на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області ними було зупинено автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на великій швидкості наближався до блок-посту, а також мав характерні механічні пошкодження правового крила. Коли водій даного автомобіля різко зупинився, то вони підійшли до нього, перевірили документи, встановили особу водія, яким виявився саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому працівники поліції зазначили, що будь-яких інших осіб в автомобілі не було. На додаток до цього у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення. На запитання працівників поліції ОСОБА_1 підтвердив, що 08.07.2023 року вживав алкогольні напої. У зв`язку з цим вони повідомили відповідальну особу на блок-посту, яка здійснила виклик до чергової частини Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

По приїзду на місце зупинки транспортного засобу іншого наряду працівників поліції саме останні здійснювали всі подальші процесуальні дії щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стало відомо, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 запевнили, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , безпосередньо до моменту зупинки транспортного засобу на блок-посту. Будь-яких інших осіб, які б знаходилися в автомобілі чи були разом з ОСОБА_1 , не було. Відеозапис обставин і подій вчиненого правопорушення дійсно не здійснювався на блок-посту, оскільки на той момент у працівників поліції були відсутні портативні відео реєстратори.

У судове засідання також викликався інспектор Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Демур Євгеній Олександрович, однак, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання останній не з`явився, про причини неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань від нього не надходило.

У судове засідання також викликався лікар-нарколог КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 . Будучи належним чином повідомленою, ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву (а.с. 42), в якій зазначила про неможливість участі у судовому засіданні у зв`язку з службовою зайнятістю.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484138 від 08.07.2023 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є здійснення ним 08.07.2023 року о 19 год. 35 хв. у с. Нові Петрівці Київської області керування автомобілем Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні як ОСОБА_1 , так і його захисник Ющенко Р.С. заперечили зазначений факт, зазначивши, що ОСОБА_1 не керував та не виконував жодних технічних функцій водія вказаного автомобіля, а за кермом транспортного засобу до його зупинки на блок-посту та в момент зупинки перебував свідок ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 також підтвердив, що за кермом вказаного автомобіля перебував саме він, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні та жодних функцій з управління автомобілем як до зупинки, так і в момент зупинки, а також і в подальшому не здійснював.

Натомість всі опитані у судовому засіданні працівники поліції безумовно та категорично підтвердили, що за кермом вказаного автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , будь-яких інших осіб як всередині автомобіля, так і разом з ОСОБА_1 не було. При цьому суд звертає увагу, що одні з поліцейських 08.07.2023 року виконували службові обов`язки на блок-посту, на якому і було зупинено автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , а інші у складі зовсім іншого наряду прибули за фактом повідомлення про зупинку водія, який керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Як встановлено під час судового розгляду, наявний у матеріалах справи DVD-R диск (а.с. 9) містить відеозапис під назвою «IMG_1076» тривалістю 00 хв. 44 сек., на якому зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР. Хоча вказаний відеозапис дійсно стосується лише проведення огляду на стан сп`яніння і не містить безпосередніх відомостей щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд звертає увагу, що поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, не узгоджується та є непослідовною з його поясненнями та заявами, зробленими у судовому засіданні.

Як видно з вказаного відеозапису, ОСОБА_1 дійсно добровільно погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Результат даного огляду позитивний, стан алкогольного сп`яніння 1,37 проміле. При озвученні лікарем-наркологом даного результату та при здійсненні працівником поліції відеозйомки ОСОБА_1 не надає жодних зауважень, заперечень чи взагалі пояснень з приводу даного факту чи будь-яких інших обставин, зокрема, не здійснення ним керування транспортним засобом. При цьому працівником поліції повідомляється, що результати огляду перевищують встановлену норму саме для водіїв транспортних засобів, на що ОСОБА_1 також жодним чином не реагує та не висловлює заперечень стосовно того, що він не керував автомобілем. Тобто, на відеозаписі ОСОБА_1 , усвідомлюючи та почувши всю інформацію щодо перебування у стані сп`яніння та наявністю в його діях порушень, спокійно сприймає дану інформацію та не висловлює жодних заперечень.

Зважаючи на надані у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечення та пояснення, на переконання суду цілком логічною, послідовною, розумною та добросовісною поведінкою, коли працівники поліції начебто протиправно змушують особу пройти огляд на стан сп`яніння і звинувачують її у вчиненні правопорушення, якого вона начебто не вчиняла, є поведінка, за якої особа свідомо та послідовно при кожній можливості висловлює свої заперечення, зауваження щодо тих чи інших обставин, намагаючись донести до представників органів влади помилковість їх позиції та звинувачення. Нейтральність та байдужість поведінки особи під час звинувачень її у вчиненні правопорушення з подальшою різкою зміною її поведінки на категоричне заперечення всіх обставин і фактів, зазначених у протоколі, може свідчити про недобросовісність та непослідовність такої особи.

На додаток до викладеного, суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 , що його поведінка була зумовлена протиправними погрозами працівників поліції щодо тимчасового вилучення транспортного засобу. Жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 звертався до уповноважених органів влади з метою фіксації даного порушення та здійснення перевірки за даним фактом, матеріали справи не містять, а стороною захисту не надано. Тому суд не вбачає наявність достатніх підстав вважати, що поведінка ОСОБА_1 та його дійсне волевиявлення було пригнічено певними протиправними діями працівників поліції.

На додаток до цього, протокол про адміністративне правопорушення складався у присутності ОСОБА_1 , що останній особисто підтвердив у судовому засіданні. Сам ОСОБА_1 вільно ознайомився з його змістом, побачив інкриміноване йому обвинувачення у вчиненні правопорушення, однак вільно його підписав, написавши при цьому пояснення на підтвердження факту вживання алкогольних напоїв та не висловивши жодних заперечень щодо факту керування транспортним засобом.

Оцінюючи властивості належності, допустимості, достовірності наданого працівниками поліції відеозапису як доказу, що міститься на диску у матеріалах справи (а.с. 9) суд не може погодитися з доводами сторони захисту щодо його неналежності та недопустимості.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наведеного можна зробити висновок, що чинне законодавство, яке визначає порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення, не вимагає та не обмежує працівників поліції у використанні різних процесуальних джерел збирання відомостей та інформації, що може бути використані як докази під час розгляду справи. Тому з огляду на це суд робить висновок, що чинне законодавство не забороняє працівникам поліції використовувати будь-які інші технічні засоби для фіксації правопорушення, відмінні від нагрудного реєстратора.

За обставин даної справи, коли ОСОБА_1 не заперечував проти факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, стороною захисту не заперечувалося дійсна належність та достовірність обставин, що зафіксовані на відеозаписі, однак заперечується лише сама можливість використання відео як такого, що зроблено на невідомий технічний засіб, не позбавляє суд можливості виконати вимоги ст. 280 КУпАП та встановити належність і допустимість такого доказу, підтвердивши належність його до обставин даної справи.

Щодо показань свідка ОСОБА_2 суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по цій справі. При цьому цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Внаслідок цього в межах чинного законодавства, зокрема, у п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, міститься положення, відповідно до якого не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

У судовому засіданні встановлено, що свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є товаришами, знайомі близько 2-3 років, підтримують дружні стосунки, спільно працюють. Внаслідок цього наявність між свідком та особою, яка притягається до відповідальності, добрих стосунків за певних умов може створювати підстави для сумніву щодо відсутності у свідка юридичної заінтересованості у розгляду справи, а відповідно для сумніву щодо нейтральності такого свідка. Такими умовами можуть бути, зокрема, невідповідність показань свідка фактичним обставинам справи, що встановлені з інших належних, допустимих та достовірних доказів.

За результатами аналізу показань свідка ОСОБА_2 суд не може врахувати їх як достовірний доказ. Поведінка свідка ОСОБА_2 , яка була зазначена ним у своїх показаннях, є нелогічною, непослідовною, не відповідає загальноприйнятим уявленням щодо людських відношень та взаєморозуміння, доброзичливих стосунків між близькими людьми. Тому суду не зрозуміло чому, не зважаючи на те, що начебто за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_2 , про що останній повідомляв, у працівників поліції виникла підозра та претензія лише до ОСОБА_1 ; чому під час вчинення працівниками поліції всіх дій щодо ОСОБА_1 свідок ОСОБА_2 , будучи його добрим знайомим, фактично жодним чином не відреагував; чому за результатами проведення огляду працівниками поліції було викликано драйвера, хоча ОСОБА_2 був тверезий і міг прийняти керування транспортним засобом на себе.

Слід зазначити, що присутність ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу не підтверджується жодним з числа опитаних у судовому засіданні працівників поліції.

Працівники поліції дійсно не можуть бути свідками, оскільки мають юридичну заінтересованість у результатах розгляду справи. Однак ст. 251 КУпАП не забороняє суду враховувати їх пояснення при встановленні тих чи інших обставин справи. Тому в аспекті цього суд враховує пояснення працівників поліції не в аспекті доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а в аспекті недостовірності показань свідка ОСОБА_2 , тому суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_2 .

У процесі судового розгляду працівниками поліції було надано диск з відеозаписами з магазину «Фора», що розташований поруч з блок-постом, на якому було зупинено ОСОБА_1 . Однак при дослідженні вказаних відеозаписів судом не встановлено наявності на них жодної інформації, що мала б відношення до обставин даної справи.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 08.07.2023 року о 19 год. 35 хв. у с. Нові Петрівці Київської області здійснював керування транспортним засобом, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

У зв`язку з цим суд вважає, що інкриміноване обвинувачення є обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення. Версія сторони обвинувачення не є просто переконливішою за версію сторони захисту, а на відміну від версії сторони захисту є єдиною, що логічно, несуперечливо та послідовно пояснює відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в межах даного провадження є доведеним.

Щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

У судовому засіданні жодним учасником справи і самим ОСОБА_1 не оспорювався зазначений факт. ОСОБА_1 особисто у судовому засіданні підтвердив факт вживання алкогольних напоїв 08.07.2023 року. Відповідні пояснення він також зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується також наданим працівниками поліції відеозаписом з медичного закладу (а.с. 9), а також висновком № 303 від 08.07.2023 року (а.с. 4), яким констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (о 20 год. 35 хв. 1,36 проміле, о 20 год. 55 хв. 1,37 проміле).

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи, що жодним учасником справи не заперечувався факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а вказаний факт безумовно підтверджується наявними матеріалами справи, то суд вважає доведеним факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту щодо того, що огляд ОСОБА_1 було проведено на підставі направлення, виписаного на ім`я зовсім іншої особи, не знайшли свого підтвердження. З наданої КНП «Вишгородська ЦРЛ» на запит суду медичної документації вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився саме на підставі направлення, виписаного на його ім`я.

У судовому засіданні у свою чергу підтверджено, що під час оформлення матеріалів справи працівниками поліції допущено помилку у виді закріплення в матеріалах справи помилкового направлення на ім`я ОСОБА_4 . Ці обставини підтверджуються і тим, що у провадженні суду також перебуває справа відносно даної особи, в матеріалах справи щодо якої міститься направлення на ОСОБА_1 . Таким чином, під час оформлення матеріалів належні документи було сплутано місцями, що однак було усунуто під час судового розгляду.

Доводи щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення раніше за проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не підтверджуються. З висновку медичного огляду вбачається, що перша спроба огляду була проведена о 20 год. 35 хв. і була позитивною, що вже дає підстави працівникам поліції для складання протоколу, оскільки в діях особи вбачається наявність ознак адміністративного правопорушення. Тим більше у судовому засіданні сам ОСОБА_1 не мав жодних заперечень щодо даного факту, а навпаки підтвердив, що особисто та без жодних зауважень підписував протокол, складений працівниками поліції.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484138 від 08.07.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено; містить пояснення ОСОБА_1 , в яких він підтверджує факт вживання алкогольних напоїв;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом працівників поліції, з якого вбачається добровільна згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, позитивний результат огляду на стан сп`яніння;

- висновком № 303 від 08.07.2023 року, в якому констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, проба позитивна 1,37 проміле;

- посвідченням водія, з якого вбачається наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас