КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №753/10935/23 Головуючий у 1 інстанції: Пойда С.М.

Провадження №33/824/4192/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

05 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Баховського Михайла Михайловича - представника ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює на посаді старшого слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів у Товаристві з обмеженою відповідальністю «УКРРЕМТЕХ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Баховський М.М. - представник ОСОБА_1 17 серпня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції суперечить фактичним обставинам та наявним у справі доказам.

Вказує, що 16.06.2023 року о 08 годині 10 хвилин, керував автомобілем "Рено", номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Лугова,78 у м. Києві, швидкість руху була 20 км на годину, при цьому побачив автомобіль "Фольксваген", номерний знак НОМЕР_2 який рухався йому на зустріч із великою швидкістю. Враховуючи, що ширина проїжджої частини дороги була вузька для проїзду двох автомобілів він змістився праворуч до самого краю асфальтового покриття, з`їхати на узбіччя не міг через знаходження на узбіччі залізобетонного стовпа. В цей момент автомобіль "Фольксваген", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку здійснив зіткнення дзеркалом з дзеркалом автомобіля «Рено». Після зіткнення ОСОБА_1 зупинився, його автомобіль ушкоджень не мав. Від моменту зіткнення транспортних засобів не намагався втекти, не залишав місця події, а продовжував там перебувати певний проміжок часу до моменту нападу на нього водія та пасажира Volkswagen Transporter, які погрожували йому застосуванням насильства, нецензурно лаялись та вимагали негайно заплатити за пошкоджене дзеркало.

ОСОБА_1 усвідомлюючи, що нападники чисельну перевагу для уникнення бійки зачинився в своєму автомобілі, але нападники продовжили свої дії, намагались виламати двері автомобіля ОСОБА_1 , після чого для збереження свого життя, здоров`я та майна ОСОБА_1 від`їхав на безпечну відстань, дочекався прибуття поліції та повернувся на місце події.

Прибувшим поліцейським ОСОБА_1 заявив про погрози насильством та намагання зламати двері, але поліцейські не прийняли у нього заяву, ігнорували його присутність як учасника ДТП, без його участі виготовили схему ДТП, яка є недостовірною.

Після чого ОСОБА_1 звернувся до Дарницького УП ГУ НП в М.Києві з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Вказує, що відеофайл записаний камерою відеонагляду гіпермаркету «Анжіо» наданий водієм ОСОБА_3 , огляд якого беззаперечно встановлює вину водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку при зустрічному роз`їзді при ширині дорожнього полотна 3,50 м., ширині Renault Master 2,07 м., ширині Volkswagen Transporter 1,84 м., водії мали для здійснення зустрічного роз`їзду частково з`їхати на узбіччя, при цьому за відсутності розділової смуги зустрічною смугою руху є половина проїжджої частини дороги.

Відеозапис спростовує також достовірність схеми ДТП, адже враховуючи габарити транспортних засобів, зіткнення не могло мати місце на відстані 0,9 метра від краю проїжджої частини дороги в смузі руху автомобіля Volkswagen Transporter під керуванням ОСОБА_3 та 2,6 м від краю проїжджої частини дороги в смузі руху автомобіля «Рено» під керуванням ОСОБА_1 .

При цьому матеріали справи про ДТП складені поліцейськими з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом від 07.11.2015 року №1395.

Доречно також врахувати,що пошкодження автомобіля «Фольксваген» не зафіксовані.

Матеріали справи не містять всіх необхідних доказів, які мали бути відображені на схемі ДТП, не отримано пояснення ОСОБА_1 , не складено рапорт про кримінальне правопорушення про яке ОСОБА_1 повідомив.

До протоколу не додано жодного документу який би підтвердив розшук ОСОБА_1 уповноваженою особою підрозділу поліції, відповідальною за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Автомобіль ОСОБА_1 не оглядався.

В судовому засіданні адвокат Баховський М.М. - представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники не з`явились.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення адвоката Баховського М.М., дослідивши наявні в справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 серії ААД № 498563, 16.06.2023 о 08 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «RENAULT MASTER», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Лугова, 78, при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 серії ААД № 498564, 16.06.2023 о 08 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «RENAULT MASTER», державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Києві по вул. Лугова, 78, скоїв ДТП, після чого з місця події зник, чим порушив пп. «a» п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується протоколами про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД № 498563 та серії ААД № 498564, письмовими поясненнями, показами свідків, відеозаписом з фіксацією події ДТП.

Апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи не долучено жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, ОСОБА_1 в першу чергу інкриміновано порушення вимог п. 13.3 ПДР, відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно з п. 13.4 ПДР, якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу.

Зі змісту наведеного пункту ПДР можна зробити висновок про те, що він покладає на водіїв обов`язок обрання такого інтервалу між транспортними засобами, який би забезпечував безперешкодний їх рух або в зустрічному напрямку (роз`їзд) або під час руху паралельно (супутній напрям руху). Тобто фактично даним пунктом регламентовано поведінку водіїв в момент їх руху.

В той же час, з огляду на вищевикладені вимоги ПДР, оцінивши зміст схеми місця ДТП з місця дорожньо-транспортної пригоди можна зробити висновок, що схема місця ДТП, яка додана до матеріалів справи, не містить даних, щодо іншого учасника ДТП, місце зіткнення довільно зазначено поліцейським, тому неможливо стверджувати, що з чиєї саме вини відбулось зіткнення, отже суд не може визнати вказану схему в якості належного доказу порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.3; 2.10а ПДР України.

Відеозапис, долучений водієм ОСОБА_3 , також спростовує достовірність схеми ДТП, адже враховуючи габарити транспортних засобів, зіткнення не могло мати місце на відстані 0,9 метра від краю проїжджої частини дороги в смузі руху автомобіля Volkswagen Transporter під керуванням ОСОБА_3 та 2,6 м від краю проїжджої частини дороги в смузі руху автомобіля «Рено» під керуванням ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевказаного, судом було встановлено, що схема місця ДТП складена з порушеннями та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №498563 від 16 червня 2023 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 13.3 ПДР України визначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Щодо обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 498564 від 16.07.2023, то вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки спростовані поясненнями ОСОБА_1 , протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №498564 та ААД №498563 з підписами та запереченнями ОСОБА_1 , з яких видно, апелянт не мав умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому діяння, передбачені ст. 122-4 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

ОСОБА_1 з`їхав з місця ДТП у зв`язку з погрозами іншого учасника ДТП, а після дзвінка про прибуття поліції одразу повернувся на місце пригоди (а.с. 1).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з наданих суду пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не мав умислу на вчинення будь-якого порушення, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того суд враховує, що обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні УПП про наявність у діях особи складу адміністративний правопорушень за ст.ст.122-4, 124 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП адміністративних правопорушень, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за участі ОСОБА_1 у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Баховського Михайла Михайловича - представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Р. Гаращенко