КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №285/7157/22 Суддя І інстанції - Дьоміна О.П.
Провадження № 33/824/4920/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кашоїда М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проходить військову службу за контрактом на посаді «курсант», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановою суду встановлено, що 12.12.2022 року об 11 год. 15 хв. на а/д Київ-Чоп 236 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Кашоїд М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023, просить її скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що згідно з відеозапису адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , вбачається, що працівник поліції, в присутності свідків, взагалі не пропонував пройти йому огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, а одразу вказав на необхідність пройти такий огляд у медичному закладі охорони здоров`я, на що фактично і отримав правомірну відмову. Також з відеозапису вбачається, що громадянин ОСОБА_1 відповідає на питання робітників поліції чітко, виразно, поведінка його адекватна та відповідає обстановці. За таких обставин, запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан наркотичного сп?яніння не є дійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Крім того, апелянт зазначає, що відсторонення працівниками патрульної поліції не проводилося, що додатково свідчить про «штучне створення» адміністративного правопорушення та не перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, оскільки в іншому випадку, він міг би становити загрозу для оточуючих (їх життю та здоров`ю), що не могло б залишитися поза увагою працівників патрульної поліції.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не проаналізувавши та не надавши належної оцінки дослідженим доказам, хоча висновки суду щодо доведеності вини не підтверджуються «штучно створеними» поліцією доказами, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Кашоїда М.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги адвоката, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№464871, згідно якого 12.12.2022 року об 11 год. 15 хв. на а/д Київ-Чоп 236 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, підписаний особою, яка його склала та зроблено запис про ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом та про відмову від його підпису.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються, рапортом, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом з місця події.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної адвоката, про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в присутності свідків, а одразу вказано про необхідність проходження такого огляду у медичному закладі, а відтак запропонований порядок огляду є недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу, оскільки огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу проводиться з використанням спеціальних технічних засобів щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння, а вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені поліцейськими 12.12.2022 у ОСОБА_1 відповідно до п.1, 4 розділу 1, п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу доводів про відсутність під час пропонування проходження огляду свідків, то такі доводи є неспроможними з огляду на положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП, якою прямо передбачено, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. З матеріалів справи слідує, що працівником поліції здійснювалась фіксація технічними засобами і відеозапис події було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, під час апеляційного розгляду скарги, було досліджено зазначений вище відеозапис, достовірність інформації на якому захисником не оспорювалась.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. До того ж, з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису подіївбачається, що після вимоги працівника поліції пройти огляд у лікаря нарколога ОСОБА_1 від такого огляду відмовився, після чого розвернувся і без дозволу поліцейського, залишив приміщення патрульної поліції.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції, не проаналізував та не надав належної оцінки доказам, оскільки висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Кашоїда М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал