ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18.10.2023р., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18.10.2023р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. в дохід держави.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 вересня 2023 року о 20 год. 50 хв. по вул. Лісній, 24 в с. Кам`янка Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п. 2.5 ПДР, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18.10.2023 р. скасувати, а провадження по справі закрити.

Вважає, що при розгляді даної справи місцевим судом не достатньо повно, об`єктивно та всебічно досліджено наявні у ній письмові матеріали та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому районний суд дійшов хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

ЄУНСС: 715/3123/23

НП:33/822/705/23 Головуючий у І інстанції: Маковійчук Ю.В.

Категорія: ч. 1 ст. 130КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції проігноровано клопотання про перенесення розгляду справи та надання достатньо часу для реалізації свого права, передбаченого ст. 22, 24, 59, 64 Конституції України щодо захисту своїх прав та правової допомоги, у зв`язку з чим його було позбавлено законного права на захист.

Посилається на те, що він транспортним засобом не керував після вживання алкоголю та очікував свого знайомого, який повинен був забрати його автомобіль.

Вважає, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення є безпідставним, оскільки такий є результатом відібраного пояснення від особи, яка викликала поліцію і є зацікавленою особою. Крім того, такий протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений з порушенням вимог щодо його складання та не підписаний свідком ОСОБА_2 .

У зв`язку з вищевикладеним вважає, що постанова районного суду від щодо нього підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши його доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, повністю доведена наявними у справі письмовими доказами, яким районний суд дав правильну юридичну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зокрема, дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 097470 від 30.09.2023 року свідчать про те, що ОСОБА_1 30 вересня 2023 року о 20 год. 50 хв. по вул. Лісній, 24 в с. Кам`янка Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п. 2.5 ПДР, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Те, що у вказаному протоколі не зазначено даних про технічні характеристики засобу фіксації, не свідчить про недопустимість такого доказу, зважаючи на те, що такий відеозапис долучений до матеріалів справи.

Що стосується доводів апелянта про те, що у вказаному протоколі не зазначено свідка ОСОБА_2 , то такі не є тими безумовними обставинами, які дають апеляційному суду підстави для визнання такого доказу неналежним, зважаючи на те, що працівники поліції застосовували технічні записи відеозапису, як те передбачено ст.266 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом є безпідставними.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується дослідженими у ході апеляційного розгляду відеозаписами (а.с.8 - диск).

Так, із вказаних відеозаписів видно, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що він також відмовився.

Усі обставини, які мають значення для даної категорії справи, зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає такий доказ достовірним, належним та допустимим.

Крім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в у встановленому законом порядку підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2) та направленням на огляд водія транспортного засобу до Глибоцької КНП ЦРЛ (а.с.3), з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Будь-яких підстав недовіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.

Що стосується тверджень апелянта про те, що він транспортним засобом не керував, то такі не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до даних вищевказаного відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, при цьому він не повідомляв працівникам поліції, що очікував тверезого водія.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_2 встановлено, що 30.09.2023р. близько 20 год. 50 хв., під час патрулювання в с. Кам`янка, яке знаходиться у прикордонній зоні, було зупинено т/з для перевірки документів «Фольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1 , у ході чого від водія ОСОБА_1 був відчутній запах алкоголю з порожнин рота, після чого свідок повідомив наряд поліції про вказаний факт. Підстав недовіряти таким поясненням у апеляційного суду немає. Твердження апелянта, що такий свідок є зацікавленою особою, не підтверджено жодним доказом та є ніщо іншим як версією ОСОБА_1 , наданою ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Вказані докази у своїй сукупності підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та спростовують доводи апелянта в цій частині.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений у поданій апеляційній скарзі, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Апеляційним судом було надано можливість ОСОБА_1 реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, однак вказане не спростувало того, що останній вчинив адміністративне правопорушення, яке ставилось йому у провину.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18.10.2023р. щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький