Справа № 638/5984/23
Провадження № 3/638/2892/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Невеніцина Є.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Мокроусова Ю.С., перекладача Козенко Т.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлайл Великої Британії, громадянина Великої Британії, із середньою освітою, неодруженого, який має двох неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, здійснює волонтерську діяльність, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2023 о 23 год. 22 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Х-Trail Aventura DCI» номерний знак НОМЕР_1 по провулку Грабовського, 4 у м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що він є громадянином Великобританії, зовсім не володіє українською, російською мовами, при спілкуванні користується допомогою перекладача, займається волонтерською діяльністю з початку військової агресії РФ проти України, здійснює евакуацію поранених з поля бою, надає медичну та гуманітарну допомогу. 04.06.2023 перебував в Харківській області, ввечері повинен був повернутися у м. Харків по робочим справам. У вказаний день або будь-який інший алкогольних напоїв не вживав. Підвозив військового та двох волонтерів, всі були засмучені через загибель товарища. ОСОБА_1 не бачив, щоб пасажири вживали алкоголь, але коли заїхали у м. Харків, відчув в салоні автомобіля запах алкоголю. Його зупинили працівники поліції. ОСОБА_2 трохи знав англійську мову, перекладав йому звернення поліцейських, ОСОБА_1 зрозумів тільки половину того, що йому казали. Думав, що зупинили через відсутність номерних знаків, але вони були за стеклами. Його пояснення з цього приводу проігнорували та повідомили про необхідність сплатити штраф. Було пізно, необхідно було розвозити пасажирів, тому він погодився сплатити штраф. Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що чує він нього запах алкоголю. ОСОБА_1 просив, щоб йому надали перекладача та юриста, щоб вони пояснили зміст документів, що складалися, але в цьому було відмовлено із посиланням на те, що приїде інший поліцейський, який знає англійську мову. Алекс знає англійську мову лише частково та не є юристом, через що він не міг перекласти все. Також, йому не було розяснено права, поліцейські складали документи в службовому автомобілі за його відсутності. У жовтні 2023 він разом із захисником ознайомився з матеріалами справи та виявив, що в протоколі в графах «пояснення», «отримання тимчасового дозволу» стоять не його підписи. Якщо б на місці був перекладач, то ОСОБА_1 зрозумів би ситуацію та погодився пройти огляд на стан спяніння, так як алкоголь не вживав та довести свою невинуватість. У звязку з наведеним, просив закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Мокроусов Ю.С. підтримав позицію ОСОБА_1 а, додатково пояснив, що в протоколі про адмінправопорушення вказана неповна адреса місця проживання ОСОБА_1 , відсутній номер квартири; протокол та акт складали різні особи, протокол заповнений різними почерками, підписи в протоколі від імені ОСОБА_1 асуттєво відрізняються, підпис його підзахисного міститься лише в графі «Особа, яка ознайомилася зі змістом протоколу», в інших підписи йому не належать. Крім того, ознаки алкогольного спяніння, вказані в матеріалі, не підтверджені, а субєктивна думка поліційського про їх наявність не є вирішальною. Також, відеозйомка велась небезперервно, відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Захисником подані письмові пояснення по справі, в яких він просить закрити провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування своєї позиції, окрім вказаного вище, зазначив, що ознак алкогольного спяніння під час спілкування з поліцейськими, згідно відеозапису, у ОСОБА_1 не вбачається, його поведінка була адекватною. Вважає відеозапис з місця події неналежним та недопустимим доказом, оскільки відеозапис вівся небезперервно.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення, яке мало місце 04.06.2023 та полягало у його відмові, як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 455683 від 04.06.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 04.06.2023; рапортом ст. сержанта поліції І.Кібця від 04.06.2023; відеозаписом з боді-камери поліцейського.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з боді-камери поліцейського, що долучений до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль «Nissan Х-Trail Aventura DCI», на якому ззаду був відсутній номерний знак, повідомили причину зупинки. З правого переднього сидіння вийшов ОСОБА_1 (в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що це автомобіль, в якому кермо розташовано з правої сторони). Спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими перекладав пасажир автомобіля на імя Алекс. Поліцейські оголошували ознаки алкогольного спяніння, зокрема: сильний запах алкоголю від ОСОБА_1 та неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки або в закладі охорони здоровя, ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду та заявив, щоб поліцейські складали документи. Поліцейські повідомляли ОСОБА_1 , що згідно закону допустима норма алкоголю 0,2 проміле і якщо перевірка покаже менший рівень,то відповідальність відсутня, а за відмову від проходження огляду встановлена відповідальність за ст. 130 КУпАП. На 32 хв. 40 сек.відеозапису ОСОБА_1 розяснюються права згідно ст. 63 Конституції України, на 35-й хв. - ст. 268 КУпАП. На 1 год. 08 хв. ОСОБА_1 оголошується зміст протоколу, ОСОБА_3 перекладає його на англійську мову, після цього ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення. З дослідженого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 при складання адмінматеріалу просив поліцейських залучити перекладача та юриста. На місці події був присутній працівник поліції, який спілкувався з ОСОБА_1 на англійській мові.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують на наявність порушення в діях ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, у розумінні ст. 251 КУпАП, визнає їх належними, допустимими та такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вказаному вище правопорушенні та факт порушення ним 04.06.2023 вимог п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, що керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мокроусова Ю.С. про те, що ОСОБА_1 не розумів, що відбувається спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що один з поліцейських спілкується з водієм на англійській мові, пасажир на імя ОСОБА_3 перекладає йому звернення поліцейських та навпаки, ОСОБА_1 відповідає на запитання поліцейських, в тому числі й на пропозицію пройти огляд на стан алокогольного спяніння.

Крім того, положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, не передбачаютьобов`язку залучення перекладача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Положення ж ст. 268 КУпАП, якими особі надано право користуватися послугами перекладача, якщо вона не володіє мовою, якою ведеться провадження, стосуються саме стадії розгляду адміністративної справи, а не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження про нерозяснення Гамільтон Бену прав спростовується даними відеозапису, про які суд вказав вище.

Неналежність ОСОБА_1 підписів в протоколі про адміністративне правопорушення також спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що водій поставив в протоколі 5 підписів (1 год. 14 хв. відеозапису).

Стосовно неповноти адреси місця проживання ОСОБА_1 в протоколі, суд зазначає, що така, згідно з відеозаписом, була записана зі слів пасажира автомобіля Ніссан, оскільки сам водій не памятав адресу.

Щодо складання протоколу про адмінправопорушення та акту огляду, направлення на огляд різними працівниками поліції, суд зазначає, що законодавство, що регулює порядок складання матеріалів про адміністративні правопорушення, зокрема КУпАП, Інструкціяз оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженаНаказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, не передбачають обовязковості складення усіх матеріалів у справі про адмінправопорушення однією особою.

Стосовно доводу захисника про те, що протокол складено різними почерками, суд зазначає, що візульним оглядом даного документу не встановлено обґрунтованістьтакого твердження, прізвище та імя водія, марка та номер автомобіля записані печатними літерами, інші дані прописними.

Сторона захисту не заявляла клопотань про виклик в судове засідання працівників поліції, призначення почеркознавчих експертиз з метою належного підтвердження своїх доводів. У звязку з викладеним, суд вважає це твердження захисника необґрунтованимта не підтвердженим жодними доказами.

Стосовно доводу захисту про те, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом через те, що такий запис переривався, судом, за результатами дослідження вказаного доказу, встановлено, що запис розділений на декілька частин, проте закінчення одного фрагменту запису та початок наступного відповідають хронології подій, перерв між подіями не вбачається, у звязку з чим суд констатує відсутність порушень п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026.

З приводу доводу захисника про відсутність у ОСОБА_4 ознак алкогольного спяніння, суд зазначає, що поліцейські неодноразово повідомляли, що у водія наявний запах алкоголю, проти чого заперечень не надходило.

Наявність інших ознак алкогольного спяніння, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, відносяться до субєктивного сприйняття інспектором поліції наявності симптомів порушення вищої нервової діяльності, психічних функцій та поведінки. Під час розгляду справи в суді перевірка обґрунтованості встановлення поліцейським наявності вказаних ознак алкогольного сп`яніння без проведення спеціальних досліджень є неможливою.

При цьому, згідно з п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 Інструкції встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З аналізу вищевказаної інструкції, а саме п. 4 слідує, що поліцейський може вимагати від особи проходження медичного огляду за наявності хоча б однієї ознаки сп`яніння.

Матеріали справи містять докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зокрема відеозапис з нагрудної камери поліцейського, зміст якого судом описано вище, а тому твердження захисника про протилежне є безпідставним.

Процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення проведена у відповідності із встановленим законом порядком, неправомірних дій щодо ОСОБА_1 працівниками поліції не допущено.

Інші доводи сторони захисту є такими, що випливають з вищеперелічених та не є такими, що можуть вплинути на рішення суду по даній адміністративній справі, а тому окрема оцінка їм не дається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи захисту не спростовують висновок суду про доведеність порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За приписами ст. 16 КУпАП, іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

В матеріалах справи відсутні дані та такі не надані особою, що притягається до адміністративної відповідальності, що ОСОБА_1 користується імунітетом від адміністративної юрисдикції України, тому він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Положеннями Конвенції про дорожній рух ( Відень, 8 листопада 1968 року (далі Конвенція)), яка була ратифікована Україною та Великобританією, встановлено наступне.

Статтею 42 Конвенції (Призупинення дії водійського посвідчення) встановлено, що сторони, що домовляються або їх територіальні підрозділи мають право позбавити водія права користуватися на їх території національним чи міжнародним водійським посвідченням у випадку порушення ним на їх території правил, за які згідно їх законодавству передбачається позбавлення права користуватися водійським посвідченням. B цьому випадку компетентний орган сторони, що домовляється чи її територіального підрозділу, який позбавив водія права користування водійським посвідченням, може: а) вилучити водійське посвідчення та затримати його до спливу строку, на який вилучається це посвідчення, чи до моменту виїзду водія з даної території, в залежності від того, який строк настає скоріше; b) інформувати орган, який видав чи від імені якого було видано водійське посвідчення, про позбавлення права користування цим посвідченням.

Згідно п. 7 Європейської угоди, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкритої для підписання у Відні 08.11.1968 року (Женева, 1 травня 1971 року), водій повинен бути обізнаний з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку, як втома, прийом лікарських препаратів та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під дією наркотиків.

Згідно довідки т.в.о. інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП О.Кірічка (арк. 2), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія.

На підставі вищевказаного, з урахуванням ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,8 грн, які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 536,8 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Повний текст постанови складено 01.11.2023.

Суддя Є.В. Невеніцин