Провадження № 3/643/4116/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 552555 від 26.09.2023, ОСОБА_1 25.09.2023 об 11-30 год. не приділяла певної уваги по вихованню своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання з необережності отримала травму за адресою: АДРЕСА_2 .

Кваліфікація згідно протоколу про адміністративне правопорушення

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Позиція учасників справи

ОСОБА_1 у судовому засіданні 09.11.2023 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала. Показала, що є матір`ю ОСОБА_2 , якій виповнилось 15 років. ОСОБА_2 мала вільний час у зв`язку з перервою між уроками та грала з молодшим братом у м`яч. Дочка побігла за м`ячем та ударилась в скляні двері, внаслідок чого отримала травми.

Також 09.11.2023 ОСОБА_1 через канцелярію суду подала письмове клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять відомостей про те, у який конкретно спосіб вона ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дочки та які саме обов`язки не виконала, тобто не доведена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення про конкретні дії або бездіяльність матері, які призвели до вказаного наслідку. Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, за відсутності інших даних, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що вона як матір ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки з виховання дочки. Не доведено, що поведінка дитини була викликана неправомірною поведінкою матері, а не результатом особливостей психіки дитини, можливо наявності психічних відхилень, перехідного віку тощо. Яким чином матір у законний спосіб повинна була і могла завадити вчиненню дитиною подібних дій, а саме нещасного випадку. Не доведено байдужого відношення до виховання дитини.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Частиною першою ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Харківського апеляційного суду від 25.03.2023 у справі № 643/448/23, від 28.02.2023 у справі № 643/11369/21, від 04.04.2023 у справі № 623/3494/21, від 02.05.2023 у справі № 953/193/23, у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Відповідно до норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд немає права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, особою, яка його склала, суду надано наступні докази: - копію рапорту працівників поліції від 25.09.2023, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гралась з м`ячом та з власної необережності розбила скло і поранилась; - копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 16665, згідно якої ОСОБА_2 отримала забійну рану голови та різану рану правового передпліччя; - копію паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_1 ; - копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 25.09.2023. Інших доказів суду не надано.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 251 КУпАП та практики Європейського суду з прав людини, суд позбавлений можливості за власною ініціативою збирати докази на підтвердження винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи надані докази, суд керується таким.

Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою настає за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути зазначені конкретні дії або бездіяльність, які свідчать про ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а також конкретні обов`язки, він виконання яких ухилялась особа, яка притягається до відповідальності.

Само по собі травмування дитини не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, якщо при цьому не мало місце ухилення її батьків від виконання тих чи інших обов`язків щодо дитини.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено на факті ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її дочки.

Так, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не приділяла певної уваги по вихованню своєї дочки.

Між тим вказане формулювання суд не може визнати таким, що свідчить саме про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме обов`язки щодо виховання дитини були порушені ОСОБА_1 .

Виходячи з положень законодавства України та вказаної вище судової практики, суд не має права самостійно редагувати фабулу (суть) адміністративного правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому відсутність у фабулі адміністративного правопорушення, яка викладена у відповідному протоколі, усіх істотних ознак складу правопорушення є самостійною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд зауважує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту співробітника поліції неповнолітня ОСОБА_2 отримала травму з власної необережності.

За таких обставин суд позбавлений можливості вважати встановленим поза розумним сумнівом, що причиною травми дитини була винна поведінка ОСОБА_1 , а не власна необережність ОСОБА_2 .

Також суд звертає увагу, що станом на час вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, її дочці ОСОБА_2 виповнилось 15 років. Таким чином, ОСОБА_2 за своїм віком вже не перебувала у стані, коли дитина об`єктивно потребує постійного нагляду та контролю з боку матері через неможливість самостійно та з достатнім ступенем усвідомленості визначати та контролювати свою поведінку.

За таких обставин, розглядаючи справу в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та на підставі наданих суду доказів, суд позбавлений можливості встановити поза розумним сумнівом наявність такої обставини, як ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї дочки ОСОБА_2 , а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між відповідними діями ОСОБА_1 та наслідком у виді отримання травми її дочкою.

Виниклі сумніви щодо доведеності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов