Справа №345/4640/23
Провадження № 3/345/1592/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2023 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., за участі захисника адвоката Гунька О.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

15.09.2023 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал відносно громадянина ОСОБА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 07.09.2023 о 19 год. 25 хв. в м. Калуш по вул. Окружна, 1, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, бліде обличчя, зіниці не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. На вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі водій відмовився (а.с.1).

У протоколі також зазначається, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, з невідомих для суду причин. Враховуючи, що ст. 268 КУпАП не визначено обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, а також вимоги ст. 277 КУпАП, якою визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня її одержання, вважаю за доцільне розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Гунько О.Ю., який після роз`яснення ст. 271 КУпАП, просив закрити провадження в справі з підстав, наведених в письмовому клопотанні. В клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Автомобіль було припарковано на узбіччі дороги по вул. Об`їзна в м.Калуші. ОСОБА_1 дійсно сидів на водійському сидінні автомобіля, однак будь-яких дій по керуванні транспортним засобом не вчиняв. В той час до транспортного засобу під`їхав патрульний автомобіль поліції та працівники поліції зажадали від нього проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння не проходив, оскільки вважав, що не керував транспортним засобом, а тому не зобов`язаний проходити такий огляд. Крім того, в клопотанні зазначено, що ознаки наркотичного спяніння водія повинні бути очевидними, однак поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, не свідчить про його перебування в стані наркотичного спяніння. Також в клопотанні зазначено, що з відеозаписів не вбачається вручення водієві направлення в медичний заклад для проходження огляду на стан спяніння.

Суд, заслухавши пояснення захисника та перевіривши письмові матеріали адміністративної справи, оглянувши відеозапис, приходить до наступного висновку.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями п. 27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, із наведеної норми закону вбачається, що відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, несе саме особа, яка керує транспортним засобом.

Однак, як стверджує захисник Павлів В.І., він не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом.

Вказане підтверджується відеозаписом, що долучений до матеріалів справи працівниками поліції, з якого видно, що рух транспортного засобу не здійснюється, ОСОБА_1 ним не керує, однак перебуває на водійському сидінні (а.с.6).

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У постанові від 15.03.2019 Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено у п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові від 20.02.2019 (справа № 404/4467/16-а) Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є водії транспортних засобів.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані) чи біля транспортного засобу особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки не доводить факту керування транспортним засобом.

В наявних відеоматеріалах, які знаходяться в матеріалах справи, а саме тих, які зафіксовані патрульною поліцією, не відображено зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не вбачається інформації про причини зупинки транспортного засобу та доказів того, що саме він був суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6).

Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 (справа № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Відеозапис, долучений до справи не містить даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 №1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість чи навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідність.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не сумнівними. Так, наданий суду відеозапис не дає підстав для висновку, що поведінка чи вигляд ОСОБА_1 свідчить про перебування у стані наркотичного сп`яніння. Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення такі ознаки наркотичного сп`яніння як: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, бліде обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, не узгоджуються із матеріалами відеозапису, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 поводив себе відповідно до обстановки, що склалась, мав здорову координацію рухів, орієнтацію у просторі, природний колір шкіри, вів себе ввічливо, відповідав на поставлені запитання. Реакція зіниць, що набито не реагують на світло, є упередженим переконанням поліцейським, який спілкуючись з водієм на відстані близько 1-1,5 м не міг зафіксувати такий момент як реакція зіниць на світло без застосування штучного джерела світла. Більше того, розмова відбувалась у світлу пору доби, а тому звужені реакція в які потрапляє велика кількість денного світла є цілком природнім явищем.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що є передумовою його обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, з відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, не вбачається вручення водієві направлення в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, яке знаходиться в матеріалах справи. Так, на відеозаписі видно, що працівник поліції при спілкуванні з особою зазначає, що їхати необхідно буде в м.Івано-Франківськ до наркологічного диспансеру, а до матеріалів справи долучено направлення в медичний заклад Калуську ЦРЛ.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 примірника складеного протоколу про адмінправопорушення та направлення.

Тобто, в даному випадку, всупереч ст. 251 КУпАП, працівник поліції формально підійшов до виконання вимог ст. 266 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шабельник проти України» зазначає, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено під ставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суддя звертає увагу, що вона не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується матеріалами справи, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.ст. 7, 130, 221,247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, -

постановив:

Закрити провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя