Справа № 720/2324/23
Провадження № 3/720/961/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в маркеті «Добре», проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що 11 вересня 2023 року близько 08 години 05 хвилині по вул. Довбуша в с. Рідківці Чернівецького району Чернівецької області керував автомобілем марки «Опель Аскона», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 11 вересня 2023 року він перебував біля автомобіля марки «Опель Аскона», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля свого господарства, в той час коли до нього під`їхали працівники поліції. Оскільки, автомобілем він не керував, то відповідно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим просив провадження у справі закрити.

Захисник Вівчар А.Г. звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 Кодексу України, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, коли останній заперечує даний факт.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Більше того, навіть за умови визнання особою свої вини у вчиненні правопорушення, такий факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова ВС/КАС № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року).

В той же час, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 314530 від 11 вересня 2023 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

До протоколу, в якості доказів додано відео-фіксацію з бодікамер працівників поліції, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд в лікарню, на якому відсутній підпис ОСОБА_1 та письмове пояснення ОСОБА_1 .

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з того, що ОСОБА_1 заперечує викладені у них обставини та вони не свідчать про керування ним транспортним засобом.

Під час судового розгляду підлягає доведенню факт керування ОСОБА_1 автомобілем, так як це умова притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наявної у справі відео-фіксації з бодікамер працівників поліції вбачається, що коли 11 вересня 2023 року вони підійшли до ОСОБА_1 , останній знаходився на вулиці біля автомобіля марки «Опель Аскона», державний номерний знак НОМЕР_1 , який не перебував у заведеному стані. Таким чином, факт руху автомобіля, його керування ОСОБА_1 та зупинки автомобіля на відео-фіксації з бодікамер працівників не відображено.

З наявного у справі письмового пояснення ОСОБА_1 та його спілкування із працівниками поліції, яке відображено на відео-фіксації з бодікамер працівників поліції слідує, що ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем 11 вересня 2023 року. Проте, в суді він пояснив, що після керування автомобілем, він припаркував його біля господарства, зайшов до будинку й випив пляшку пива, а тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи (в тому числі в нетверезому стані) не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

В протоколі та доданих до матеріалах доводи на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зазначені та його заперечення щодо цього не спростовані відповідними доказами.

Так, в матеріалах справи не має жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт керування 11 вересня 2023 року близько 08 години 05 хвилині ОСОБА_1 транспортним засобом, в той час коли останній заперечує вказаний факт, а надані суду докази про керування ОСОБА_1 автомобілем ґрунтуються на припущеннях, що в порядку ст. 62 Конституції України є неприпустимим.

Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис не дає можливості переконатися у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом саме 11 вересня 2023 року близько 08 години 05 хвилині, а тому суд критично оцінює відео-фіксацію як доказ у справі, оскільки відео-зйомка не відображає обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, суд не може взяти протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази за основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 11 вересня 2023 року близько 08 години 05 хвилині по вул. Довбуша в с. Рідківці Чернівецького району автомобілем марки «Опель Аскона», державний номерний знак НОМЕР_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена.

Поряд з цим, не доведення факту керування транспортним засобом є підставою для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його подальшої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя,-

Постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.