Справа №333/509/23
Провадження №3/333/792/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новомихайлівка, Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньої переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2023 року, о 02 год. 55 хв., ОСОБА_1 у м. Запоріжжя по вул. Космічна, буд.140 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законодавством порядку: на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою спеціального технічного приладу «Аlcotest Drager 6820» (результат 0,95 проміле). З результатом ОСОБА_1 погодився, від керування транспортним засобом був відсторонений.

Справа відносно ОСОБА_1 надійшла до суду з УПП в Запорізькій області 27.01.2023 року.

01.03.2023 року до суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 Штенгелова О.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням останнього в іншому судовому засіданні. Суд вказане клопотання задовольнив.

04.04.2023 року у судовому засіданні захисник Штенгелов О.В. пояснив, що на цей час ОСОБА_1 є військовослужбовцем на несе військову службу, тому з`явитися до суду не зміг.

ОСОБА_1 фактично визнає ті обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: 12.01.2023 року безпосередній командир ОСОБА_1 ОСОБА_2 відпустив останнього додому у м. Запоріжжя, щоб відвідати родину. ОСОБА_1 додому прибув о 20-00 год., повечеряв та вжив, приблизно 150 грамів горілки, оскільки був впевненим, що буде перебувати вдома та не матиме необхідності керувати транспортним засобом. Після цього, ОСОБА_1 поспілкувався з родиною та ліг спати. 13.01.2023 року, приблизно о 02-00 год. ОСОБА_1 зателефонував безпосередній його командир, який надав команду негайно прибути до розташування військової частини у м. Оріхові, Запорізької області, так як військовослужбовці рф почали наступ на Запорізькому напрямку. Після цього, ОСОБА_1 відразу зібрався та виїхав у бік розташування військової частини. На блокпосту, розташованому по вул. Космічній у м. Запоріжжі, його зупинили працівники поліції, які запідозрили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, так як у нього був запах перегару. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 погодився і за допомогою драгера у нього було виявлено 0,95 проміле. У подальшому, працівники поліції відносно ОСОБА_1 склали відповідний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, захисник Штенгелов О.В. вважає, що справу відносно ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України, виходячи з такого. Дійсно, у діях ОСОБА_1 формально містяться ознаки вказаного адміністративного правопорушення, проте останній 13.01.2023 року діяв у межах крайньої необхідності. Тобто своїми діями він відвернув настання більш значної шкоди, ніж поло рушення охоронюваних державою інтересів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. В Україні діє комендантська година з 23-00 по 05-00. В цей час на вилицях міста, а також на трасі у Запорізькій області відсутній рух транспортних засобів та пішоходів. За таких умов, вірогідність заподіяння ОСОБА_1 шкоди охоронюваним державою інтересів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зводиться, фактично до мінімуму. Отже, фактично у діях ОСОБА_1 мається крайня необхідність яка виключає притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Штенгелов О.В. подав до суду письмове клопотання про закриття справи відносно ОСОБА_1 та долучив матеріали, що характеризують останнього: має на утриманні четверо дітей, мобілізований, родина як ВПО зареєстрована у м. Запоріжжі.

З метою перевірки інформації, наданої ОСОБА_3 , суд виніс постанову про витребування певної інформації у начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим оголосив перерву у судовому розгляду.

У подальшому, ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив суд здійснити судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі та без участі останнього.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали вказаної справи, суддя дійшов до такого.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Згідно п.2.9а Правил Дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п.п. 6,10 Розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно положень ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на думку судді, підтверджується наступними, дослідженими у судовому засіданні доказами:

- даними, встановленими протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №408423 від 13.01.2023 року, згідно яких встановлено час, дату та місце скоєння адміністративного правопорушення;

- даними результату спеціального технічного засобу «Alkotest Drager 6820» № ARHJ-0256 від 13.01.2023 року, згідно яких тест на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 є позитивним і складає 0,95%;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 характерного запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів було проведено огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Alkotest Drager 6820». Результат позитивний 0,95%. ОСОБА_1 погодився із результатами огляду, про що мається відповідний підпис у акті і відмовився від проходження огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Також, це вбачається з відеозапису (файл «ААД№408423», час: 0:04:20 0:05:20);

- даними відеозапису (файл «ААД№408423») з нагрудної камери поліцейського, дослідженими під час судового розгляду, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на автомобілі «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під`їхав до блокпосту. У подальшому, працівники поліції запідозрили, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, тому запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного пристрою «Alkotest Drager 6820», результат позитивний: 0,95 проміле (час відеозапису: 0:05:20).

Досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також дані оглянутого у судовому засіданні відеозапису підтверджують, що у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 13.01.2023 року перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під`їхав до блокпосту. Ознаки сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , були зазначені працівником поліції у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

До твердження захисника Штангелова О.В., що в даному випадку у діях ОСОБА_1 вбачається крайня необхідність, суд відноситься критично, виходячи з такого.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Водночас, твердження ОСОБА_3 про те, що у даному випадку у діях ОСОБА_1 була крайня необхідність не доведено останніми. Так, під час судового розгляду не було надано копій документів, які б підтверджували дозвіл ОСОБА_1 для побачення з родиною на 12-13.01.2023 року. Крім того, відсутні достатні та достовірні дані, які б вказували на виникнення саме 13.01.2023 року дійсної, реальної, а не уявної загрози інтересам держави, а саме: наступу військ рф на Запорізькому напрямку.

Також, відсутні достовірні дані, що небезпека, про яку вказував захисник не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Дослідження змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№408423 від 13.01.2023 року свідчить, що він складений відповідно до вимог законодавства. Порушень з боку патрульних поліцейських по оформленню адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , суддя не вбачає.

При прийнятті рішення суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86)

В даному випадку суддя дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази: дані протоколу про адміністративне правопорушення, результату спеціального технічного засобу «Alkotest Drager 6820», акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції, не суперечать, а навпаки доповнюють один одного і є переконливими, підтверджуючи:

- порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме: водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особою у стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника (військовослужбовець), ступінь його вини, майновий стан (має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей).

Вважаю, що обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відсутні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполучення Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

При накладенні адміністративного стягнення суддя також враховує положення п.28 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, згідно яких позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове КУпАП не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до довідки УПП в Запорізькій області Щепіна Г.О. має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , у зв`язку з цим, вважаю, що до останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП України.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір»суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. (Реквізити для сплати: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод