Номер провадження: 33/813/1251/23
Номер справи місцевого суду: 494/884/23
Головуючий у першій інстанції Панчишин А.Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

захисника Питомець Артема Валерійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу захисника Питомець Артема Валерійовича, подану від імені особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Березівського районного суду Одеської області від 30.05.2023 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 30.05.2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП. З урахуванням положень ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Березівського районного суду Одеської області від 30.05.2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрити.

Також просить поновити строк на подання апеляційної скарги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що нібито 22.05.2023 року не виконав вимогу про зупинку, яку поліцейські здійснювали за допомогою світового жезла, проблискових маячків та гучномовця. Після зупинки поліцейські не повідомили, що здійснюється фіксування та не роз`яснили права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Підозри про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння необґрунтовані. Також останній не відмовлявся від проходження тесту. Зауважує, що поліцейські не пред`явили апарат драгер для проходження тесту.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні підтвердження факту невиконання вимог поліцейських про зупинку, відсутні докази перевищення швидкості та перебування у стані алкогольного сп`яніння. Після ввімкнення гучномовця ОСОБА_1 одразу зупинився.

Працівники поліції змусили ОСОБА_1 сказати про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та склонити підписати пояснення.

Постанови та протокол фальсифіковані. В поясненнях відсутній запис «з моїх слів записано вірно, прочитано в голос». Суть правопорушення зазначена у протоколі не відповідає пункту ПДР. Також протоколи не містять повідомлення про розгляд справи в суді.

Вважає, що поліцейськими шляхом фальсифікації складено постанову серії ЕАС № 7031818 від 22.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не зважаючи на подане клопотання про відкладення розгляду справи, суд розглянув справу та виніс оскаржувану постанову, в якій невірно зазначив, що ОСОБА_1 не працює. Також в оскаржуваній постанові послався на протоколи про адміністративне правопорушення, які не є достатньою підставою для притягнення до відповідальності та пояснення ОСОБА_1 .

Апеляційним судом, у відповідності до положень ч. 5 ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 та його захисник Питомець А.В. повідомлялись про дату, час та місце судового засідання.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Березівським районним судом Одеської області 30.05.2023 року.

Копію зазначеної постанови ОСОБА_1 отримав 06.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Не погодившись з вказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звернулась до суду з апеляційною скарго, яку направлено засобами поштового зв`язку 16.06.2023 року, що підтверджується копією конверта.

Одеський апеляційний суд постановою від 28.06.2023 року апеляційну скаргу повернув.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази отримання ОСОБА_1 або його захисником постанови Одеського апеляційного суду від 28.06.2023 року.

Апеляційна скарга подана до суду повторно 30.06.2023 року безпосередньо до апеляційного суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що про постановлення оскаржуваної постанови дізнався 06.06.2023 року, а з постановою Одеського апеляційного суду представник ознайомився в суді 29.06.2023 року.

Оскільки вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не приймав, звернувся до суду з апеляційною скаргою протягом десятиденного строку з дня отримання постанови, також після отримання представником копії постанови Одеського апеляційного суду від 28.06.2023 року про повернення апеляційної скарги повторно звернувся з апеляційною скаргою у десятиденний строк, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим, причини пропуску строку є поважними, тому строк на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 30.05.2023 року підлягає поновленню.

Щодо суті правопорушень апеляційний суд зазначає таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 129245 від 22.05.2023 року та ААД № 129253 від 22.05.2023 року.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 129245 про адміністративне правопорушення 22.05.2023 року о 00:33 годині в м. Березівка по вул. Перемоги ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснював за допомогою світлового жезла, проблискових маячків та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД № 129253 про адміністративне правопорушення від 22.05.2023 року вбачається, що 22.05.2023 року о 00:33 годині Одеська область, Березівський район, а/д Т1623, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 129245 від 22.05.2023 року та ААД № 129253 від 22.05.2023 року; поясненнями ОСОБА_1 від 22.05.2023 року, в яких він визнав, що перед тим як сісти за кермо вжив 300 гр. горілки; поясненнями ОСОБА_1 від 22.05.2023 року з яких він зазначив, що на вимогу працівників поліції не зупинився, при цьому збільшив швидкість та оглянутим і проаналізованим судом відеозаписом долученим працівниками поліції до матеріалів справи.

Статтею 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4. Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих правил.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження невиконання вимог поліцейських про зупинку, яку вони здійснювали за допомогою світлового жезла, проблискових маячків та гучномовця.

Вказані доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема дослідженими відеозаписами, які долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Так з переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі з ввімкненими проблисковими маячками, а пізніше і з включеним гучномовцем їхали за автомобілем, яким керував ОСОБА_1 . Після зупинки та під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 факт не виконання вимог ПДР та не виконання вимог про зупинку не заперечував, зазначив «вибачте, я не зупинився, не встиг». У протоколі в графі для пояснень зазначив «поспішав».

Апеляційний суд не приймає до уваги в цій частині доводи щодо відсутності здійснення зупинки транспортного засобу за допомогою світлового жезла.

Також під час апеляційного перегляду, задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та викликано для допиту у якості свідків майора поліції ОСОБА_3 та інспектора СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Ільїна Владислава Олександровича.

Свідки у судовому засіданні пояснили, що 22.05.2023 року лейтенант поліції ОСОБА_4 перебуваючи на дорозі у світловідбивному жилеті намагався зупинити транспортний засіб подаючи сигнал жезлом. Водій зупинку проігнорував, оскільки транспортний засіб не зупинився, поліцейські почали його переслідувати. Переслідували автомобіль близько 3-4 кілометрів.

У апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів надані у судовому засіданні покази свідків майора поліції ОСОБА_3 та інспектора СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Ільїна Владислава Олександровича, оскільки останні попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень. Крім того, надані свідками покази узгоджуються та не суперечать іншим доказам по справі, а саме відеозаписам, долученим до матеріалам справи, письмовим поясненням ОСОБА_1 відповідно до яких 22.05.2023 року він керував автомобілем в м. Березівка по вул. Перемоги і в цей час його зупиняли працівники поліції, він не зупинився та продовжив рух.

Відповідно до п. 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Оскільки доказами по справі встановлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 зупинявся працівниками поліції не тільки за допомогою спеціального звукового сигналу, а й також жезла і увімкнених проблискових маячків, то доводи апеляційної скарги в частині негайної зупинки ОСОБА_1 після ввімкнення гучномовця не заслуговують на увагу, як на підставу для висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Також, апеляційний суд враховує, що порушення п. 2.4 Правил дорожнього руху не заперечувалось ОСОБА_1 , ні безпосередньо після зупинки, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про встановлення наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Щодо правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З переглянутих відеозаписів та з наданих свідками показів встановлено, що після зупинки транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Поліцейськими неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора драгер. Водій особисто зазначав, що «я вам чесно кажу трошки вживав», «що це змінює, я кажу що вживав» «норма не буде допустимою, 300 грам горілки, покаже точно». На пропозицію пройти огляд на місці зупинки ОСОБА_1 згоди не надав, зазначав про те, що все розуміє, вибачався та просив ввійти в його становище, враховуючи таку поведінку ОСОБА_1 апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Після цього водію запропоновано проїхали в медичний заклад, ОСОБА_1 згоди на огляд в медичному закладі не висловив, тому останнього повідомлено про складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі спростовується матеріалами справи, а саме дослідженими відеозаписами.

Посилання щодо того, що працівники поліції не дістали газоаналізатор та не показали ОСОБА_1 не заслуговують на увагу. З показів свідків вбачається, що заступаючи на чергування вони отримали газоаналізатор, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, то газоаналізатор працівниками поліції не діставався.

Крім того, законодавством не встановлено обов`язковості демонстрації працівниками поліції технічного пристрою для проходження огляду на стан сп`яніння водію.

Апеляційний суд зазначає, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, тому доводи щодо необґрунтованих підозр працівників поліції про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд відхиляє.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності суті правопорушення, зазначеної у протоколі пункту Правил дорожнього руху, який було порушено, а саме: пунктом 2.9а Правил дорожнього руху водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в той час як в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, апеляційним судом відхиляються, оскільки протокол про адміністративне правопорушення ААД № 129253 від 22.05.2023 року складено відносно ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху - відмову пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставинам складання відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕАС № 7031818 від 22.05.2023 року про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, апеляційним судом не надається оцінка, оскільки предметом розгляду цієї справи є протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 129245 від 22.05.2023 року та ААД № 129253 від 22.05.2023 року.

Посилання на примушення ОСОБА_1 до підписання пояснень спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписами. Написання пояснень працівником поліції не є порушенням з огляду на те, що ОСОБА_1 їх підписав без жодних зауважень.

Щодо посилання суду першої інстанції на протоколи про адміністративні правопорушення, то апеляційний суд зауважує, що наявні у справі докази досліджувались судом першої інстанції у сукупності.

Доводи щодо не роз`яснення прав передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, у протоколах, складених відносно ОСОБА_1 , зазначено, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній розписався без будь-яких застережень та зауважень.

Апеляційний суд зауважує, що протоколи містять відомості щодо місцевого суду в якому будуть розглядатись вказані протоколи, тому враховуючи положення ст. 277-2 КУпАП, яким встановлено порядок повідомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи, не зазначення в протоколах про адміністративні правопорушення дати розгляду справи в суді не є підставою для визнання їх неналежними доказами.

Також апеляційний суд враховує, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник повідомлялись належним чином. ОСОБА_1 та його захисник брали участь у судових засіданнях, захисник заявляв клопотання, ознайомлювався з матеріалами справи, надавав пояснення, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі права передбачені ст. 268 КУпАП зокрема і через свого захисника під час перегляду справи апеляційним судом.

Враховуючи викладене, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, що відповідає санкції ст. 122-4 КУпАП, обставинам справи, та вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тому вважає, що апеляційна не підлягає задоволенню, а постанова Березівського районного суду Одеської області від 30.05.2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Березівського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану від його імені захисником Питомець Артемом Валерійовичем, залишити без задоволення.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 30.05.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова