Справа № 562/3583/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області Ковалик Ю.А., розглянувши подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №2 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області Солованюка М.О. про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29.11.2019 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення, -

в с т а н о в и в:

Провідний інспектор Рівненського районного відділу №2 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області Солованюк М.О. звернувся до суду з поданням про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

В обгрунтування подання зазначає, що постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт. Постанова суду стосовно ОСОБА_1 до Здолбунівського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області надійшла 20.12.2019 року і була прийнята до виконання. На виклики Здолбунівського районного відділу пробації філії ДУ "Центр пробації" в Рівненській області Ющук О.О. за час перебування на обліку не з`явився, ОСОБА_1 оголошено в розшук. Просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адмінстягнення у виді суспільно корисних робіт, застосувавши аналогію закону, зокрема норми ст. 80 КК України.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали подання та особової справи № 01/2020, дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП , та призначено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин, постанова набрала законної сили та була звернута до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91)1Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло чотири роки.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 303, 304 КУПАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 303, 304 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ст. 183-1 КУпАП призначеного постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2019 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд в десятиденний строк з дня її постановлення.

Суддя: Ю.А. Ковалик