ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №534643 від 19.08.2023 року за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу, 19 серпня 2023 року, близько 22 години 25 хвилин, у м. Одесі, б-р. Лідерсовськиий, 3В, водій ОСОБА_1 керував т/з Chevrolet Cruze, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду відмовився.

Зазначена дія була кваліфікована як порушення п.2.5. Правил дорожнього руху, що тягне за собою відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

Судове засідання було призначено на 19.09.2023, пізніше перенесено на 09.10.2023, та 02.11.2023 року.

У судове засідання, призначене на 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 та його представник з`явилися. Проти вчиненого діяння не заперечував. З приводу діяння пояснив, шо алкоголь не вживає, а на момент вчинення такого діяння вживав квас. Дії поліцейських не оцінив серйозно, а тому, відмовився від проходження медичного огляду.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності просив не застосовувати до ОСОБА_1 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Зазначив. що за родом своєї діяльності ОСОБА_1 має потребу у власному транспорті. В обґрунтування свого клопотання захисник посилався на практику Одеського апеляційного суду та місцевих загальних судів.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції зазначеної статті, адміністративна відповідальність може наставати у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наказом МВС від 09.11.2015 № 1452/735 було затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції випливає зі змісту п.2.5. ПДР, де вказано, що подій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Із зазначеного випливає, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції це обов`язок, а не право водія.

Для кваліфікації діяння за ч. 1ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з ч. 1 ст. 251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є:

1.Протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №534643 від 19.08.2023 року за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та з якого вбачається, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності з протоколом ознайомилася, про що свідчить наявність підпису;

2. Відеозапис з нагрудних камер інспекторів поліції, оглянутим судом, з якого вбачається, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, проте останній неодноразово відмовився (час запису: 03:15; 03:35). Також, ОСОБА_1 неодноразово погоджувався з тим, що вживав алкогольні напої (час запису: 1:55; 02:35; 03:05; 03:45).

3.Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився.

У постанові КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103 вказано на те, що уразі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 вказав на те, що в разі, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно наявного відеозапису, інспектор поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

На підставі зазначеного, суд доходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення

Суд звертає увагу на те, що в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 23КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд зазначає, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення, оскільки вказаною нормою закону передбачає одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому захисник просив не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та постанови Одеського апеляційного суду , в яких судді вважали за необхідне застосувати її.

Проте суд вважає. що наведені позиції судів не є релевантними у цій справі з наступних підстав.

Так у постанові по справі 522/6247/22 судом при прийняті рішення про не застосування стягнення у вигляді права керувати транспортним засобом було враховано ту обставину, що правопорушник в умовах воєнного стану працює водієм на об`єкті критичної інфраструктури.

У справі 522/8241/23 суд приймаючи рішення не позбавляти правопорушника права керувати транспортним засобом врахував, що на його піклуванні перебувають троє немічних людей, яким він допомагав як під час окупації так і після звільнення м. Херсон українськими військовими, є волонтером та допомагає військовим,за щобув нагородженийграмотою занадання вагомоїдопомоги 1-гогаубичного самохідно-артилерійськогодивізіону в/ч НОМЕР_2

У справі 522/13196/20 суд врахував, що порушник самостійно виховує двох дітей: малолітню дитину 2016 року народження, та неповнолітню дитину 2003 року народження, з огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 році померла його дружина - ОСОБА_4 (а.с.38-40); згідно пояснень ОСОБА_1 керування транспортним засобом, є одним з джерел його заробітку для забезпечення потреб родини, з урахуванням відсутності у нього постійного місця роботи на даний час.

В справі, що розглядається, ОСОБА_1 має одну дитину, розлучений. Доказів того, що дитина проживає з ним не надав. Також він є фізичною особою підприємцем та надає послуги догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та інвалідів. Проте надання вказаних послуг є саме підприємницькою діяльності, вони надаються на оплатній основі та приносять прибуток, а отже для зайняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 може найняти водія. Доказів протилежного, а саме зайняття благодійністю, яке потребує наявності права керування автомобілем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

У ст. 40 КУпАП вказано, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 34, 40-1, 130, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , визнати винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст складено 6 листопада 2023 року.

Суддя Косіцина В.В.