пр. № 3/336/5107/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя 9 листопада 2023 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютін Павло Вікторович, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що остання 20.08.2023 року о 13-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювалося відносно свого чоловіка ОСОБА_2 нецензурною лайкою, подряпала його та вкусила, чим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

В порядку ч.1 ст. 268 КУпАП справа розглядалася за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши надані по справі докази, суддя прийшов до переконання, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не доведено належними та допустимими доказами, через що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Так, стаття 173-2 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальнсть за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті - домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відтак направленість умислу (обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері) та наявність наслідків для потерпілого (виникнення побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, емоційної невпевненості, нездатність захистити себе або завдання шкоди психічному здоров`ю особи) є обов`язковими ознаками діяння для його визначення як психологічного насильства.

За наведеного об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, яке полягає у формі вчинення діянь психологічного характеру, складають висловлення словесних образ, погроз, приниження, переслідування, залякуванні тощо, що викликало у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдало чи могло завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення, що полягає у формі вчинення діянь психологічного характеру, характеризується наявністю вини у формі умислу, що направлений на обмеження волевиявлення потерпілої особи, контроль у репродуктивній сфері.

Обставини події вбачаються з протоколу про адміністративне правопорушення.

Натомість, всупереч положень 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені вищенаведені обов`язкові кваліфікуючі ознаки, що вказує на неконкретність обвинувачення та суттєво порушує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Отже, аналізуючи досліджені докази у їх сукупності в межах обставин, суд вважає, щопровадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністі складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173, 247 ч.1 п.1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу (арешт).

Суддя П.В. Зарютін