Справа № 206/4984/23
Провадження № 3/206/2517/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Поштаренко О.В., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 999251 від 15.10.2023, встановлено, що гр. ОСОБА_1 , 15.10.2023 о 08 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру та фізичного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою, ліз битись, замахувався на свою рідну сестру ОСОБА_2 , чим міг викликати у останньої занепокоєння за безпеку її життя та здоров`я, правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення справи на адресу суду ОСОБА_1 , не направляв.

Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 ,оскільки вона належно повідомлена про розгляд справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №999251 від 15.10.2023, письмову заяву ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 , протокол АЗ № 037896 про адміністративне затримання за ст. 260 КУпАП від 15.10.2023, складений відносно ОСОБА_2 , постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2022, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КупАП, суд у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина дуга статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Разом з тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, є вчинення будь-який дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

В діях ОСОБА_2 вбачається склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Провина ОСОБА_2 повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №999251 від 15.10.2023, письмову заяву ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 , протокол АЗ № 037896 про адміністративне затримання за ст. 260 КУпАП від 15.10.2023, складений відносно ОСОБА_2 , постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2022, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що діях ОСОБА_2 , які виразилися у вчиненні насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілою вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, провину ОСОБА_2 , суд вважає доведеною.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставини, що пом`якшує відповідальність або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 суд не вбачає.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 536,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 40-1, 251, 283, 284, 173-2 КУпАП,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Поштаренко