Номер провадження: 33/813/1833/23
Номер справи місцевого суду: 496/821/23
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О.,

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Пейчевої Сніжани Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП України та застосувано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.01.2023 року о 22:15 годині в Одеській області, траса М05 452 км Київ - Одеса, гр. ОСОБА_1 керував т/з Renault Premium д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку зі згоди водія, на місці зупинки, приладом Драгер 7510, ARLM 0425, тест № 918, результат тесту 1,28 %. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9 а ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена

ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисниця Пейчева С.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, із доданих до матеріалів справи поліцейськими відеозаписів не убачається, що транспортний засіб «Renault Premium» рухався. 05 січня 2023 року ОСОБА_1 цілий день перебував за кермом авто, тому дуже втомився. Десь приблизно о 21:15 год. він зупинився на трасі для відпочинку, тобто за годину до того, як до нього підійшли працівники поліції. Приблизно о 22:15 год. у вікно автомобіля постукали правоохоронці і попросили його вийти з автомобіля та слідувати за ними у приміщення, яке знаходилося неподалік, на що ОСОБА_1 погодився та в подальшому поліцейські пропонували спочатку «дихнути» в трубку, а потім підписати протокол. Знаючи, що вже більше години він за кермом автомобіля не перебував, ОСОБА_1 спокійно погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру, після чого не читаючи протокол, підписав його. На думку захисника, з огляду на вказані обставини, доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не вбачається. Звертає увагу, що відеозаписів, які містяться в матеріалах цієї справи убачається, що спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими відбулося не за кермом автомобіля, а у приміщенні, у той час як матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також зазначає, що працівником поліції не було дотримано вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Окрім того, як на підставу для скасування постанови суду, захисниця посилається також і на те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, тому в апеляційній скарзі захисниця порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, а нею отримано копію постанови суду лише 31 серпня 2023 року.

В судове засідання призначене на 15:15 год. 12 жовтня 2023 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 та його захисниця Пейчева С.Д. до апеляційного суду не з`явилися.

12 жовтня 2023 року захисниця Пейчева С.Д. подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтувала тим, що у цей день, о 15:00 год., вона має приймати участь в іншому судовому засіданні у Приморському районному суду м. Одеси, на підтвердження чого надала відповідні докази.

Зазначене вище клопотання захисниці Пейчевої С.Д., з урахуванням обставин, якими воно обґрунтоване, апеляційним судом задоволено та відкладено розгляд справи на 02 листопада 2023 року о 15:00 год.

Про наступну дату і час розгляду справи (02 листопада 2023 року о 15:00 год.) захисниця Пейчева С.Д., завчасно, а саме 18 жовтня 2023 року повідомлена апеляційним судом, шляхом надіслання повістки на її електронну адресу. ОСОБА_1 був особисто повідомлений про дату та час судового засідання 26 жовтня 2023 року.

В судове засідання, призначене на 02 листопада 2023 року о 15:00 год., а ні

ОСОБА_1 , а ні його захисниця Пейчева С.Д. не з`явилися.

02 листопада 2023 року, засобами електронного зв`язку захисниця Пейчева С.Д. надіслала на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що вона не має можливості взяти участь у розгляді цієї справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, у справі призначеної на 02 листопада 2023 року о 15:15 год.

Водночас доказів на підтвердження вказаних у заяві обставин захисницею суду не надано, а із долученої, до заяви про відкладення розгляду справи, роздруківки не убачається, що адвокат Пейчава С.Д. приймає участь у розгляді справи №495/10514/21.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року).

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, а також ту обставину, що апеляційний розгляд справи вже було відкладено за клопотанням захисниці, і звертаючись повторно із заявою про відкладення розгляду справи, захисницею не надано доказів зайнятості у іншій справі (№495/10514/21),і зважаючи на необхідність дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання захисниці Пейчевої С.Д. про відкладення розгляду цієї справи, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , та його захисниці-адвоката Пейчевої С.Д., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 16 серпня 2023 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 17 серпня 2023 року і закінчився 28 серпня 2023 року.

Матеріали справи не містять підтверджень щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, а також отримання останнім копії постанови судді у межах строку на апеляційне оскарження, у той час як захисниця ОСОБА_1 , адвокат Пейчева С.Д. отримала копію постанови суду лише 31 серпня 2023 року, з апеляційною скаргою звернулася 11 вересня 2023 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисницею не оспорюється факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, як і не заперечується та обставина, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру, результати такого огляду, як і дотримання правоохоронцями процедури проходження цього огляду, захисниця під сумнів не ставить. Також адвокат не заперечує, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає піддію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.Ті, хто реалізували своє правоволодіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (РішенніЄвропейського судуз правлюдини посправі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КупАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6ст. 266 КУпАП).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10).

Наведені вище приписи національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, актом огляду, а також іншими докумнетами.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №261629 від 05 січня 2023 року, чекові до пристрою «Драгер», відеозаписі, наданому правоохоронцями.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №261629 від 05 січня 2023 року, поліцейськими зафіксовано, що: «05 січня 2023 року о 22.15 год. в Одеській області, траса М05 452 км Київ-Одеса, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки приладом «Drager» Alcotest 7510. Результат позитивний 1,29%, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, вносити у нього особисті пояснення останній відмовився, про що зроблена відмітка.

Отже на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував той факт, що саме він керував транспортним засобом за обставин, встановлених та зазначених поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення.

У змісті протоколу, а саме графі «до протоколу додаються» зазначено: «відео з портативних відеореєстраторів 473742, 471721, акт огляду, роздруківка приладу «Drager», корінець.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 без будь-яких зауважень засвідчив власним підписом і відомості, які зафіксовані та відображені у чеку-роздруківці спеціального технічного засобу алкотестеру «Drager» Alcotest 7510 від 05 січня 2023 року та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто погодився з тим, що він як особа, яка керувала транспортним засобом на вимогу поліцейського на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким установлено в його крові 1,28 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису убачається, що у ході спілкування поліцейських з водієм, у останнього правоохоронці виявили ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим висловили на адресу ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_2 погодився. За результатами проходження огляду, у вказаний спосіб, цифровий показник спеціального технічного засобу алкотестеру «Drager» Alcotest 7510 зафіксував наявність у вмісті крові ОСОБА_1 1,28 проміле алкоголю. Заперечень з приводу процедури проходження огляду, чи його результатів, ОСОБА_1 не висловлював. За таких обставин, правоохоронцями було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог п.2.9а ПДР.

Так, дійсно матеріали відеозапису, які долучені до справи, не містять фіксації обставин, за яких транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими, однак як свідчить відеозапис та сукупність письмових доказів у справі, протягом усього часу відеофіксації обставин спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, проходження ним медичного огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, як і не вказував, що автомобілем керувала інша особа, на вимогу правоохоронців виконав вимоги п.2.5 ПДР, які покладають на водіїв транспортного засобу обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі з підстав недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо не дотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. N 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 35 КУпАП поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про національну поліцію та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з дотриманням вимог "Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану", порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

Таким чином, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у період дії правового режиму воєнного стану, правоохоронці діяли у межах правового поля.

Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у межах розгляду цієї справи не є предметом розгляду.

Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі «Серявін та інші проти України», де ЄСПЛ зазначав: «ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті».

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати власні інтереси у справі, шляхом подання апеляційноїскарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної позиції, і це право ОСОБА_1 було забезпечено апеляційним судом, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження. Отже апеляційним судом забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 бути "почутим", тим самим дотримано гарантії справедливого розгляду справи.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисниці Пейчевої Сніжани Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисниці Пейчевої Сніжани Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко