ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 12 липня 2023 року о 21 годині 55 хвилин у м. Краматорськ, вул. Лівобережна біля буд. 309, керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер алкотест 6820, результат огляду позитивний - 0,46% проміле, тест №279, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2023 року та закрити провадження щодо нього за ч.1 ст.130 КупАП на підставі ч. 1 ст 1 ст 247 КупАП.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому посилається на те, що розгляд протоколу про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 130 КУпАП було проведено 08.08.2023 року, а в протоколі працівниками поліції було зазначено дату розгляду вказаного протоколу 15.08.2023 року. Про те, що розгляд справи відбувся 08.08.2023 року, він дізнався лише 23.08.2023 року, коли на його телефон надійшло повідомлення з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про необхідність явки до суду по справі №202/14653/23 на 28.08.2023 року на 09-30 годину. З цього приводу він зайшов на сайт "Судова влада та побачив, що його справу вже розглянуто 08.08.2023 року, а в Єдиному реєстрі судових рішень він побачив, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 130 КупАП. Тож, апелянт вважає, що судом було порушено його право на захист, і з цих підстав просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на такі обставини:

-він був позбавлений права надати пояснення по справі та докази у зв`язку з розглядом вказаного протоколу не в ту дату, яка вказана у протоколі;

-протокол про адміністративне правопорушення не містить зазначення ознак алкогольного сп`яніння, на підставі яких працівниками поліції було здійснено висновок, що він знаходиться у стані сп`яніння і йому необхідно пройти тест для підтвердження цього;

-ним було здійснено проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але не був згодний з результатами Драгера Алкотестера, оскільки не вживав алкоголь, про що повідомив працівників поліції, втім працівниками поліції в подальшому не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не виписано Направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а відразу було складено протокол.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином.

Згідно з п. 7 «якщо через об`єктивні обставини учасник провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів». Такими засобами можуть бути проведення відеоконференцзв`язку через додаток Viber, Telegram, Zoom або WhatsApp при належній ідентифікації особи з яким проводиться відео конференція за допомогою власних технічних засобів. Також судове провадження може здійснюватися у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Враховуючи те, що нормами КУпАП не передбачено проведення дистанційного провадження в режимі відеоконференції, виходячи з положень ч. 1 ст. 2 даного Кодексу для забезпечення об`єктивного та оперативного розгляду справи, застосувується аналогія закону з процесуальними нормами КПК України, а саме: ст. 336 КПК України, як засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає у застосуванні до нього врегульованих конкретною нормою правовідносин норми закону, що регламентує подібні відносини.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився до суду, про поважні причини неявки суд не повідомив, клопотань про проведення слухання справи в режимі відеоконференції від нього не надходило, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 за наявними матеріалами, які є достатніми для прийняття рішення, враховуючи також і те, що згідно зі ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, тобто неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як витікає з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

У відповідності до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 034930 від 12 липня 2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу «Драгер», у відповідності до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 склав 0,46 проміле, з доданим до нього чеком приладу "Драгер", відеозаписом з боди камер співробітників поліції.

Апеляційним розглядом встановлено відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер Alcotest 6820», результат огляду склав 0,46 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, підписавши протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого будь-яких заперечень щодо результату огляду не мав, а пояснення надасть у суді, підписав останній і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чек з цього засобу.

Апеляційним переглядом встановлено, що обставини, викладені у протоколі, підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та рапортом працівника поліції, відповідно до якого 12.07.2023 року у складі екіпажу Циклон 102 під час патрулювання у м. Краматорську по вул. Лівобережній, біля буд.№309 під час дії комендантської години був зупинений транспортний засіб Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголя з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 виявив бажання пройти тест на місці зупинки. Огляд проводився за допомогою Драгер алкотест 6820, результат огляду позитивний - 0,46% проміле, тест №279. На водія ОСОБА_1 був складений протокол за ч.1 ст. 130 КупАП серії ДПР18 №034930. Водій від керування відсторонений.

Тож, викладені доводи апеляційної скарги не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення, а інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у строк, передбачений ст.38 КУпАП, підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у апеляційного суду немає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко