ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю представників Чернівецької митниці Старовойта С.В.,Білобрицького С.Г., захисника Мазурашу М.Г. провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2023 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 ч.3 МК України та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн. в дохід держави з конфіскацією 5-ти предметів образотворчого мистецтва - ікон.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80коп.

На таке судове рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України .

Вважає, що митний орган і суд не звернули уваги на висновок експерта, згідно якого вилучені ікони не належать до культурних цінностей, що мають художнє,історичне,етнографічне та наукове значення.

Такий висновок у ході провадження не спростований.

Вказує,що за результатами проведеної державної експертизи дані ікони, відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» не були внесені до Державного реєстру національного культурного надбання й тому для їх переміщення не було необхідним отримати спеціальний дозвіл в порядку, визначеному ст. ст. 12-14 вказаного Закону.

Стверджує, що вилучені ікони не є забороненими чи обмеженими для переміщення через кордон (ст. 14 3акону), а тому їх конфіскація є надто великим покаранням для власника ікон та не відповідає вимогам ч. 3 ст. 471 МКУ.

Провадження №33/822/665/23 Головуючий у І інстанції: Стоцька Л.А.

Категорія: ст. 471 ч.3 МК України Доповідач: Дембіцька О.О.

Окрім цього, відповідно до висновку державної експертизи від 21.09.2022 № 1182/1187-1190 дані ікони є сімейними реліквіями сім`ї ОСОБА_5 , права та інтереси якого, як зазначено вище, також порушені.

Вказує, що у протоколі про порушення митних правил та в постанові суду зазначено, що у даній справі,окрім ікон, було вилучено також 17 друкованих видань.

Вилучене майно належить на праві власності ОСОБА_5 , який є священнослужителем і були передані апелянту для переміщення через митний кордон України до Королівства Норвегія, де ОСОБА_5 планував відкрити православний прихід для біженців з України.

Однак, в резолютивній частині постанови рішення щодо вилучених друкованих видань не прийнято, що є додатковою підставою для скасування постанови районного суду та прийняття нової постанови у справі.

Також ОСОБА_4 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки він не отримував жодних повідомлень із суду про час та місце розгляду справи,а також не отримував судового рішення.Тим самим, він та власник вилученого майна фактично були позбавлені права на захист своїх прав та інтересів.

Посилається на те, що власник вилучених ікон та книжок ОСОБА_5 через свого представника в Україні дізнався про те, що справу про порушення митних була розглянута Першотравневим районним суду м. Чернівці. Після цього знайшов його(апелянта) адресу і номер телефону та направив йому копію постанови Чернівецького апеляційного суду, якою ОСОБА_6 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, оскільки заінтересована особа, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП не наділена правом на апеляційне оскарження постанов суду у даних справах.

Вважає, що вказані обставини підтверджують факт поважності

причини пропуску ним строку для подання апеляційної скарги, тому просить його поновити та врахувати, що через військові дій в Україні він більше не відвідував Україну та не мав можливості вчасно та якісно захистити свої інтереси в суді першої інстанції.

Згідно постанови судді, 08.10.2022 року о 15 год. 55 хв. на територію пункту пропуску «Порубне-Сірет» м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці в`їхав легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Латвії ОСОБА_2 , який прямував з України до Норвегії в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявив про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

При візуальному огляді ОСОБА_2 заявив про наявність особистих речей та посилок громадян (картонні коробки, валізи) в кількості 15 місць. Згідно рішення митного органу вищевказаний громадянин та транспортний засіб були переведені до «червоного коридору».

Під час проведення митного огляду громадянин Латвії ОСОБА_2 пред`явив автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний номер НОМЕР_1 , особисті речі та посилки громадян (картонні коробки, валізи) в кількості 15 місць. Під час повного огляду пред`явлених речей було виявлено, без ознак приховування предмети, а саме друковані видання (книги) різних років видання та різних авторів в кількості 17 (сімнадцять) одиниць. Дані предмети знаходились всередині картонної коробки з іншими книгами.

Також громадянин Латвії ОСОБА_2 пред`явив 5 (п`ять) ікон та певні документи на них кількості 14 (чотирнадцять) аркушів.

Згідно заключення № 18 від 08.10.2022 року мистецтвознавця дані друковані видання ( книги ) різних років видання та різних авторів в кількості 17 ( сімнадцять ) одиниць підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року та можуть бути вивезені за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.

Згідно висновку експерта №1182/1187-1190 від 21.09.2022 дані ікони в кількості 5 (п`ять) одиниць підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року та можуть бути вивезені за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.

Гр. Латвії ОСОБА_2 митний контроль пройшов та виявлені книги та ікони не визнав своєю власністю, жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаних предметів у нього не має.

У відповідності п.2 ст.371 МК України «Товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами».

Таким чином, згідно протоколу, ОСОБА_7 поставлено у вину те, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.471 МК України, тобто недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення за межі митної території України.

ОСОБА_4 належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи, до суду не з`явився,клопотань про відкладення не надходило.За таких обставин, відповідно до ст. 294 ч.6 КУпАП, неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників Чернівецької митниці та захисника,дослідивши матеріали справи,суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Апеляційним судом встановлено, що у супровідному листі митниці вказано про повідомлення ОСОБА_1 про призначений розгляд справи на 25 січня 2023 року о 10.00 год. в Першотравневому районному суді м. Чернівці, однак докази, що ОСОБА_4 таке повідомлення отримав, у справі відсутні.

При цьому судовий розгляд справи відбувся 23 лютого 2023 року. Доказів,що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про цю дату та час судового розгляду,у справі немає. Копія постанови ОСОБА_7 не направлялась.

Доводи апелянта, що про наявність судового рішення дізнався від власника майна, а відтак подав апеляційну скаргу, не спростовані доказами. Отже, строк на апеляційне оскарження постанови судді необхідно ОСОБА_7 поновити як пропущений із поважних причин.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Формулюючи суть правопорушення,суд зазначив,що згідно заключення мистецтвознавця № 18 від 08.10.2022 року друковані видання (книги ) різних років видання і різних авторів в кількості 17од. та згідно висновку експерта №1182/1187-1190 від 21.09.2022 року ікони в кількості 5-ти од. підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року та можуть бути вивезені за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.

Також суд вказав,що ОСОБА_4 при проходженні митного контролю виявлені книги та ікони не визнав своєю власністю,надав документи на ікони у кількості 14 аркушів.

Дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаних предметів не мав.

За такі дії суд визнав ОСОБА_1 винуватим за ч.3 ст.471 МК України, тобто у недекларуванні товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення за межі митної території України.

При цьому суд обмежився загальною вказівкою про те,що вина ОСОБА_1 доведена наявними у справі письмовими доказами,без конкретизації та аналізу таких доказів.

Даючи оцінку доводам апелянта,апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно диспозиції ч.3 ст.471 МК України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Відповідно до примітки до цієї статті,недекларуванням вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

Системний аналіз змісту норм закону свідчить,що особа може бути притягнута до відповідальності за цією статтею у разі доведення відповідними доказами,що: 1) товар,який вона переміщувала через митний кордон,підпадає під встановлені законодавством заборони та/або обмеження,зокрема, щодо вивезення та 2)такий товар особа не задекларувала за встановленою формою.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тому у протоколі повинно міститись посилання на норму закону,якою встановлено заборону чи обмеження для переміщення вказаного товару.

Як випливає зі змісту протоколу та судового рішення,митний орган та суд вважали,що предмети,які переміщував ОСОБА_4 , підпадали під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення з митної території України відповідно до Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 № 1068-X1V(далі-Закон),могли бути вивезені на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей та підлягали письмовому декларуванню.

Як зазначено у протоколі про порушення митних правил,гр.Латвії ОСОБА_4 08.10.2022 року при перетині кордону на виїзд з України заявив про наявність,зокрема, посилок громадян (картонні коробки, валізи) в кількості 15 місць,які він перевозив та пред`явив під час проведення митного огляду

Так, ОСОБА_4 пред`явив 5 ікон та певні документи на них у кількості 14 аркушів.

У ході огляду пред`явлених речей було виявлено, без ознак приховування предмети, а саме друковані видання (книги) різних років видання та різних авторів в кількості 17 одиниць,які знаходились всередині картонної коробки з іншими книгами.

Отже,за змістом протоколу, ОСОБА_4 здійснив усне декларування речей,які він переміщував.

Для висновку,чи саме така форма декларування була встановлена для цього виду товару та чи була вона порушена ОСОБА_8 апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України» Про порядок вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 року(зі змінами) культурними цінностями є об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє,історичне,етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню,відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Належність предметів до культурних цінностей визначається за результатами державної експертизи культурних цінностей.

У разі встановлення експертом того факту, що предмети є культурними цінностями, необхідним є отримання свідоцтва на право вивезення культурних цінностей з території України(ст.ст.11-13 Закону від 21.09.1999 року)

Такі вимоги кореспондуються із положеннями ч.2 ст.373 МК України та ч.2 Постанови КМУ №448 від 21.05.2012 року «Про порядок вивезення(пересилання) за межі митної території України громадянами …культурних цінностей з метою їх відчуження»,якими передбачено,що вивезення за межі митної території України культурних цінностей з метою їх відчуження у разі,якщо сумарна фактурна вартість культурних цінностей не перевищує 10000 євро, здійснюється на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням .

Згідно протоколу опитування від 08.10.2022 року у справі про порушення митних правил, ОСОБА_4 пояснив,що 08.10.2022 року їхав з України до Норвегії через МПП Порубне.Під час митного огляду пред`явив ікони 5 шт. і коробки із речами,які його просили перевезти.На перевезення ікон надав висновок експерта.Під час огляду були виявлені у коробці 17книг.Ікони та книги йому не належать,їх перевезення здійснював на прохання ОСОБА_9 ,який проживає у Норвегії.Не знав про наявність книг,також не знав,що надані документи щодо ікон не підходять для їх вивезення.(а.с.30-31)

Той факт,що ОСОБА_8 під час переміщення ікон через митний кордон був наданий митному органу висновок експерта №1182/1187-1190 від 21.09.2022 року,вбачається зі змісту протоколу та долучених до нього доказів.

Зокрема,згідно вказаного висновку із додатками, за результатами проведення мистецтвознавчого дослідження за заявою ОСОБА_10 експертом було встановлено,що надані на дослідження 5 ікон,власником яких є ОСОБА_5 , не належать до культурних цінностей, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення Загальна оціночна вартість складає 18 тис грн. Три із 5 ікон були придбані ОСОБА_11 на аукціонах,а 2 є родинними іконами сім`ї Роя. (а.с.7-18)

Необхідно також врахувати ,що експертиза(№1182/1187-1190) проводилась експертом Національного наукового центру`Інститут судових експертиз із М.С.Бокаріуса» відділення бюро у м.Київ Міністерства юстиції України .

Експерт має вищу мистецтвознавчу освіту,кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Мистецтвознавчі дослідження» і стаж експертної роботи із 2008 року.

Окрім того,експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України,про що зазначено у висновку та засвідчено його підписами та печаткою інституту.

Загальнодоступна в мережі інформація свідчить, що вказаний вище Інститут судових експертиз Міністерства юстиції України має право на проведення такого виду експертиз для встановлення належності предметів до культурних цінностей.

Проведені пізніше митним органом дослідження під час здійснення провадження таких висновків не спростовують.

Безумовно необхідно звернути увагу на той факт,що митний орган у протоколі,обгрунтовуючи факт порушення ОСОБА_8 митних правил та вказуючи,що ікони могли бути вивезені лише на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей,посилався саме на висновок експерта №1182/1187-1190 від 21.09.2022 року,який натомість спростовує винуватість особи.

Таке ж порушення допустив суд у постанові та не посилався(як і митний орган у протоколі) на експертний висновок,який би доводив,що ікони є культурною цінністю та на такій підставі повинні переміщуватись за спеціальною процедурою.

Отже,із суб`єктивної сторони правопорушення,у діях ОСОБА_1 відсутня вина( у формі умислу або необрежності) та ним були дотримані вимоги щодо форми декларування(у даному випадку- усної), оскільки при переміщенні ікон на прохання їх власника ОСОБА_10 він( ОСОБА_4 ) мав у наявності та надав митному органу висновок експерта про те,що ікони не є культурною цінністю,а відтак- не потребують спеціального свідоцтва на право їх переміщення.

Відсутність суб`єктивної сторони правопорушення виключає наявність складу правопорушення,передбаченого ст.471 ч.3 МК України у діях ОСОБА_12 .

Щодо недекларування книг апеляційний суд зауважує,що митний орган у протоколі та суд у постанові вказували на заключення мистецтвознавця № 18 від 08.10.2022 року,який,на їх думку,доводить,що друковані видання (книги ) різних років видання і різних авторів в кількості 17од. підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року та можуть бути вивезені за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.

Разом із тим,такого заключення мистецтвознавця № 18 від 08.10.2022 року у справі немає.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів не можливо зробити беззаперечний висновок,що книги,які перевозив Матчінс на прохання ОСОБА_13 та пред`явив для митного контролю, становлять культурну цінність,оскільки висновок,який наявний у справі,містить істотні суперечності у його мотивувальній і резолютивній частинах(а.37-46).

Отже,за недоведеністю такого факту відсутні підстави для твердження,що книги могли бути вивезені лише на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей та ОСОБА_4 повинен був декларувати книги у письмовій формі.

На користь такого висновку свідчить і те,що суд при винесенні постанови не приймав рішення про конфіскацію книг,а митниця рішення суду не оскаржувала.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях,а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи,яка притягається до відповідальності.

Підсумовуючи викладене,апеляційний суд вважає,що винуватість ОСОБА_1 не доведена наявними у справі доказами ,а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити,скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю події і складу правопорушення.

Керуючись ст. 529 МК України, ст.ст.247,294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_14 строк на апеляційне оскарження постанови судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2023 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_15 задовольнити.

Постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2023 року щодо ОСОБА_15 скасувати та закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,передбаченого ст.471 ч.3 МК України.

Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил 5 ікон та 17 книг повернути особі,у якої вони були вилучені або власнику.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О.Дембіцька