П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1202/23

Провадження № 3/348/628/23

03 листопада 2023 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та працює ФОП,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 13.05.2023о 00.16 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Кармелюка у м. Надвірна, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Його захисник зазначив, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою за результатами медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено о 01.20 годині 13.05.2023. Через неприязне ставлення, працівники поліції цілеспрямовано відслідковували пересування ОСОБА_1 , та зупинили його автомобіль. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у лікарні, від огляду на місці зупинки відмовився, оскільки не довіряв працівникам поліції. Щодо правильності оформлення матеріалів зазначив таке. Рапорт працівників поліції не може бути доказом у справі. Відеозапис, здійснений працівниками поліції є фрагментарним (по 2-3 хвилини кожен з фрагментів відео). Тому неможливо однозначно стверджувати, що працівники поліції дотрималися процедури, визначеної законом та не допустили порушення прав ОСОБА_1 під час виявлення правопорушення та складання протоколу. Крім цього, протокол складено працівником поліції, який не перебував на патрулюванні. Письмові пояснення свідка, які долучені до матеріалів справи не можуть бути використані як доказ винуватості ОСОБА_1 , оскільки свідок у судові засідання систематично не з`являвся, незважаючи та те, що був належно повідомлений про час і місце судового розгляду, а тому переконатися у достовірності його письмових показань суд не може. Його пояснення написані не власноруч свідком, а працівником поліції. На відео не зафіксовано процедуру відібрання пояснень у свідка, а тому неможливо пересвідчитися у тому, що свідок ознайомився зі змістом письмових пояснень перед тим як їх підписав. Враховуючи наведене, просив закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокерма: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ході судового розгляду суд встановив таке.

Начальник СРПП ОСОБА_2 , який складав протокол, у ході судового розгляду дав такі показання. Він входив до складу екіпажу разом з працівниками поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Службовий автомобіль рухався по вулиці Січинського в напрямку вулиці Соборної. У ході патрулювання було виявлено автомобіль марки "Фольксваген", водій якого порушував комендантську годину та керував автомобілем у якого був непідсвічений нормений знак. Працівники поліції поїхали слідом за цим автомобілем і зупинили його. Водієм автомобіля "Фольксваген" виявився ОСОБА_1 . У водія були ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому запропонували пройти огляд. Водій від проходження огляду відмовився. Факт відмови від проходження огляду було зафіксовано на відеозаписі. Фіксацію проводили на відеореєстратор патрульного автомобіля, а також на боді-камеру, яка була у ОСОБА_4 . На водія склали протокол про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що за посадою він має право складати протокол про будь-яке виявлене адміністративне правопорушення, а оскільки водія цього автомобіля працівники поліції знають і знають, що він може втікати від поліції і поліцейський бачив як ОСОБА_1 заїхав на заправку і придбав алкоголь, було прийнято рішення про зупинку цього транспортного засобу. Чому відеозапис не є безперервним поліцейському невідомо, оскільки боді-камера була у іншого працівника поліції.

Свідок ОСОБА_5 , чиї письмові пояснення долучені до матеріалів справи у судове засідання не з`явився. Судові повістки отримував. Здійснити його виклик до суду не видається можливим, оскільки КУпАП не передбачає застосування заходів процесуального примусу до свідка у даній категорії справ. Письмові пояснення свідка суд оцінює критично, оскільки на відеозаписі не зафіксовано процедуру відібрання пояснень у свідка. Це позбавляє суд можливості пересвідчитися у відповідності таких письмових пояснень, тому що говорив свідок. На одному із фрагментів відеозапису зафіксовано розмову свідка з працівником поліції, однак ця розмова не відповідає змісту пояснень та відбувалася на вулиці у темну пору доби, а отже існують обгрунтовані сумніви, що свідок мав змогу прочитати письмові пояснення перед тим як їх підписав.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. У акті огляду на стан сп`яніння зазначено, що ознаками, у зв`язку з виявленням яких, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, почервоніння шкіри обличчя. Що ж стосується направлення на огляд водія у медичний заклад, то у цьому документів вказано такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення вимови. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення був складений поліцейським ОСОБА_2 , а інші документи - ОСОБА_4 . Однак навіть документи, які складені однією особою ( ОСОБА_4 ) містять невідповідності щодо виявлених ознак, які вказують на перебування особи у стані сп`яніння.

Працівники поліції оформили ОСОБА_1 направленя на огляд у КНП "Надвірнянська ЦРЛ". Відповідно до поданої стороною захисту довідки від 13.05.2023 №177, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у КНП "Надвірнянська ЦРЛ" о 01.20 годині 13.05.2023 (а саме: через одну годину та десять хвилин після того, як працівники поліції зупинили його транспортний засіб, що відповідає часовому проміжку протягом якого має бути проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння), і за висновком лікаря ОСОБА_6 , ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 0,00 проміле. За таких обставин у суду виникає обгрунтований сумнів, що на момент зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підставу для провдення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту навпрвлення, воно оформлене о 00.19 годині 13.05.2023 і у змісті направлення зафіксовано відмову від проходження огляду. На долученому до матеріалів справи відеозаписі з боді-камери працівника поліції відсутній відеозапис за вказаним часовим проміжком. Зокрема, на 5 фрагменті відеозапис у часовому проміжку від 00.10 години до 00.16 години, а на 6 фрагменті - від 00.28 години до 00.29 години. У ході дачі пояснень ОСОБА_2 зазначив, що боді-камера час від часу автоматично відключається, а потім знову вмикається, однак момент закічнення одного фрагменту та момент початку наступного фрагменту співпадають, таким чином можна вважати, що відео є безперервним. Зважаючи на такі пояснення, залишається незрозумілим, чому фрагмент відеозапису на якому зафіксовано відмову від проходження огляду у медичному закладі не було долучено до матеріалів справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля (4 фрагменти). Цей відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і його транспортний засіб зупинили працівники поліції. Однак цей відеозапис здійснювався без звуку, а тому не може бути використаний як доказ, що підтверджує відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак цей відеозапис є безперервним (момент закічнення одного фрагменту є початком наступного фрагменту: 1 фрагмент - з 00.12 години до 00.15 години; 2 фрагмент - з 00.15 години до 00.18 години; 3 фрагмент - з 00.18 години до 00.21 години; 4 фрагмент - з 00.21 години до 00.22 години), а тому є належним та допустимим доказом. На третьому фрагменті відеозапису видно, що працівник поліції ОСОБА_4 стоїть поруч з ОСОБА_1 та поліцейським Боледзюком Я.Я., хоча відповідно до письмових доказів о 00.19 годині він оформляв направлення на медичний огляд після встановлення факту відмовив від його проходження. Це свідчить про те, що направлення містить недостовірну інформацію.

Крім цього, як доказ подано 6 фрагментів відеозапису з нагрудної камери поліцейського. На вказаних фрагментах відсутні докази прямої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі. Слід зазначити, що ухилення особи від проходження огляду також може бути кваліфіковане як відмова від проходження огляду, однак ухилення повинне бути підтвердженим переконливими доказами. Що стосується наданого суду відеозапису, то він складається з 6 фрагментів і на відміну від відеозапису з відеореєстратора ці фрагменти не свідчать про його безперервність. Як встановлено судом транспортний засіб зупинили приблизно о 00.14 годині. Останній фрагмент відеозапису закінчується о 00.54 годині. Це свідчить про те, що працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_1 протягом щонайменше 40 хвилин. Однак суду надано відеозапис з боді-камери сукупною тривалістю приблизно 13-14 хвилин і це відео не є безперервним (5 фрагмент - з 00.10 години до 00.16 години; 6 фрагмент - з 00.28 години до 00.29 години; 7 фрагмент - з 00.33 години до 00.36 години; 8 фрагмент - з 00.36 години до 00.37 години; 9 фрагмент - з 00.38 години до 00.40 години; 10 фрагмент - з 00.53 години до 00.54 години). За таких обставин відеозаписи з боді-камери у своїй сукупності не відповідають критерію достатності доказів для встановлення факту ухилення від проходження огляду, як елемента об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім цього, зі змісту вказаних фрагментів відеозапису встановлено, що працівник поліції неодноразово відходив з ОСОБА_1 для спілкування без фіксації змісту розмови на звукозаписі боді-камери. Є мометн коли працівник поліції, який мав боді-камеру затуляв її рукою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

Так, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що долучені до матеріалів справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом. Доказ поданий стороною захисту - довідку за результатами медичного огляду ОСОБА_1 , суд оцінює як доказ того, що на момент зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1 не було ознак алкогольного сп`яніння, що зазначені у процесуальних документах, складених працівниками поліції. Отже, у працівників поліції були відсутні законні підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

У п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суддя доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП працівниками поліції не доведена, а отже справа про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284КУпАП, суддя,

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правпорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.