Справа№938/675/23
Провадження № 3/938/372/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, місце народження: с. Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області району, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 студента ОСОБА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

в с т а н о в и в:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20.08.2023 серії ЗхРУ №132105, 20.08.2023 о 17:30год прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 488 прикордонного знаку на відстані 20км. від лінії державного кордону на території Білоберізької ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Шибене», в межах прикордонного контрольованого району був затриманий гр. України ОСОБА_1 спільно іншою особою, а саме ОСОБА_3 , за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України", тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 04.09.2023, та були призначені до розгляду цього ж дня о 17год 30хв.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 25.09.2023.

22.09.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких йдеться про те, що вони спільно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які гостювали у них, 20.08.2023 їхали на полонину «Луковиці» з метою збору ягід.

В судове засідання 25.09.2023 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився.

З метою повного та всебічного розгляду даної справи, судове засідання 25.09.2023 було відкладено на 13.10.2023.

29.09.2023 на адресу суду надійшло клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання (Вх.№2509/23).

До клопотання долучено: копії паспорта громадянина України на Ім`я ОСОБА_1 , картки платника податків, посвідчення студента ОСОБА_1 , посадочні документи на ім`я ОСОБА_1 , довідки з місця навчання - Дніпровського державного аграрно-економічного університету, згідно якої ОСОБА_1 є студентом 1 курсу вказаного навчального закладу, а також письмові пояснення ОСОБА_1 .

Згідно долучених до клопотання письмових пояснень ОСОБА_1 зазначив, що 08.08.2023 він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 приїхав в с. Яблуниця на відпочинок до своєї тітки ОСОБА_5 . Перед від`їздом назад тітка вирішила повезти їх на полонину Луковиці по ягоди. 20.08.2023 вони поїхали в гори та по дорозі на розвилці с. Гринява-с.Пробійна, автомобіль на якому вони здійснювали рух був зупинений озброєними особами, які були одягнені в камуфляжний одяг, які після зупинки почали вимагати від нього та його товариша військові квитки, оскільки таких у них не було, то особи, які їх зупинили не хотіли відпускати їх. Він показав їм студентські квитки, паспорти та намагався пояснити, що нічого не порушив, однак вони нічого не хотіли чути та сказали, що він порушник, так як намагався перетнути кордон. Через деякий час під`їхав транспортний засіб УАЗ, з іншими працівниками, які хотіли забрати їх на заставу. Приблизно о 17.00год. їх доставили на заставу, де розпитували хто вони, звідки у куди їхали, а також звинувачували у спробі перетинання кордону. На всі їх заперечення не звертали увагу та скали протокол. Десь близько 20.00год. їх відпустили. Вказав також, що пояснення яке він писав під час розгляду справи, є не зовсім вірним, оскільки він писав його під психологічним тиском.

Також ОСОБА_1 просив суд викликати в судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

02.10.2023 (на електронну адресу) та 03.10.2023 (поштою) до суду поштою надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття справи у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Зокрема, у вказаному клопотанні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №132105 від 20.08.2023 не відповідає вимогам чинного законодавства, так як складений не за місцем пригоди. Також, з цих підстав вважає, що в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки, його було затримано на перехресті доріг загального користування с.Гринява-с.Пробійна о 14.00год, в той час, як протокол складено о 17.30год. в с.Явірник. У вказаному клопотанні ОСОБА_1 просить справу розглянути за його відсутності.

В судове засідання 13.10.2023 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явився. Хоча особою, яка притягається до адміністративної відповідальності у поданому ним клопотанні висловлено позицію, щодо розгляду справи без його участі, однак з метою повноти судового розгляду судове засідання було відкладено на 02.11.2023, з викликом в судове засідання, окрім особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

В судове засідання 02.11.2023 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився надіслав заяву, в якій підтримав клопотання про закриття провадження, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Просив справу розглянути за його відсутності.

Також на виклик суду не з`явилися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які про дату, час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, що підтверджується, рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток №№ 06 902 082 071 60, 06 902 082 090 15. Причини неявки суду не повідомили.

Приймаючи до уваги клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності та враховуючи вимоги ст.268 КУпАП, згідно з якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою, приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Так відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Диспозицією ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає ДКУ та бажає вчинити такі протиправні дії.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити наявність в діях ОСОБА_1 факту спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску групою осіб та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону групою осіб.

Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державний кордон України», з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» Верховинський район Івано-Франківської області включено до переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони. У межах прикордонного району прикордонна смуга становить завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд (п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147). І саме в цих межах діє спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України (ст.22 Закону України «Про державний кордон»).

В підтвердження факту спроби незаконного перетинання державного кордону України ОСОБА_1 , прикордонною службою надано:

- протокол про адміністративне правопорушення від 20.08.2023 серії ЗхРУ №132105, згідно з яким 20.08.2023 о 17:30год прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 488 прикордонного знаку на відстані 20км. від лінії державного кордону на території Білоберізької ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Шибене», в межах прикордонного контрольованого району був затриманий гр. України ОСОБА_1 спільно іншою особою, а саме ОСОБА_3 , за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України", тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП;

-протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 20.08.2023, у якому вказано, що його затримано 20.08.2023 о 17год 30хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 488 прикордонного знаку на відстані 20000 м. від лінії державного кордону Білоберізької об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області на околиці відповідальності відділу прикордонної служби «Шибене» спільно з ОСОБА_3 за спробу незаконного перетину через державний кордону із України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску;

-пам`ятку щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку від 20.08.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , відносно якого розпочато адміністративне провадження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП доведено зміст процесуальних прав у відповідності до чинного законодавства України, яка підписана ОСОБА_1 , особисто, без зауважень.

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 20.08.2023, в яких він зазначив, що в прикордонний контрольований район він прибув з метою туризму до своїх родичів, не збирався перетинати кордон України.

-пояснення інспектора прикордонної служби першої категорії Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майстра-сержанта ОСОБА_8 , в яких він зазначив, що виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост» з 20.00год 19.08.2023 до 20.00год 20.08.2023 на дорозі загального користування с. Пробійнівка та с. Грамотне на напрямку 488 прикордонного знаку.

Близько 17.30год на околиці с. Пробійнівка на напрямку 488 п/знаку, на відстані 20000 від ДК був зупинений транспортний засіб TOYOTA, в якому, в якості пасажирів виявлено та затримано 2 гр. України, які рухалися в бік державного кордону України (чоловіки призовного віку, мешканці Дніпропетровської області), які не змогли пояснити та підтвердити мету перебування в прикордонному контрольованому районі. Будучи особами призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону під час військового стану, передбачених п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 та перебування в Верховинському контрольованому прикордонному районі Івано-Франківської області, чим порушили вимоги додаткових режимних обмежень встановлених наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 07.07.2022 року №52 «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень Верховинському контрольованому прикордонному районі у межах території Івано-Франківської області», виданого па підставі п.5 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМ України від 27.07.1998 р. №1147 та ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

В ході перевірки документів виявлених громадян, що посвідчують особу, було встановлено: гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Даних громадян було затримано та доставлено до підрозділу для складання адміністративно-процесуальних документів.

Отже, відповідно до протоколу №ЗхРУ №132105 від 20.08.2023 ОСОБА_1 обвинувачується у спробі незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску, вчиненого групою осіб, та був затриманим спільно з ОСОБА_3 на відстані 20 км від лінії державного кордону.

Разом з тим, у протоколі не зазначено, які саме дії здійснював ОСОБА_1 разом із іншою особою, з метою спроби незаконного перетину державного кордону України, та які б відповідали об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП.

Саме лише наведення в описовій частині протоколу відомостей про виявлення та затримання ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону поза межами пунктів пропуску, без зазначення в чому саме виразились дії ОСОБА_1 щодо вчинення такої спроби, є недостатнім та неконкретним формулюванням обвинувачення.

Саме находження особи у Верховинському районі Івано-Франківської області, який є контрольованим прикордонним районом не є свідченням того, що особа мала на меті, будь-яким способом, незаконно перетнути державний кордон України.

Інші долучені до матеріалів справи документи також не свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Так, у долучених до справи письмових поясненнях інспектора прикордонної служби першої категорії Відділу прикордонної служби «Шибени» майстра-сержанта ОСОБА_8 вказано, що 20.08.2023 близько 17.30год на околиці с. Пробійнівка на напрямку 488 п/знаку, на відстані 20000 від ДК був зупинений транспортний засіб TOYOTA, в якому, в якості пасажирів виявлено та затримано 2 гр. України, які рухалися в бік державного кордону України (чоловіки призовного віку, мешканці Дніпропетровської області) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які не змогли пояснити та підтвердити мету перебування в прикордонному контрольованому районі.

Разом з тим, із письмових пояснень ОСОБА_1 наданих ним при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи, що долучені до матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначає, що він прибув до Верховинського району Івано-Франківської області з метою туризму до своїх родичів.

Також працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Надаючи оцінку клопотанню ОСОБА_1 про повернення справи на доопрацювання, суддя приходить до переконання, що таке задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, щодо твердження, ОСОБА_1 про те, що протокол складався, не за місцем вчинення правопорушення, а у с.Явірник то таке не заслуговує на увагу, оскільки, як вбачається з письмових поясненьінспектора прикордонної служби першої категорії Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майстра-сержанта ОСОБА_8 та протоколу затримання від 20.08.2023, ОСОБА_1 було затримано та доставлено до підрозділу для складання процесуальних документів.

Окрім цього твердження, про те, що працівники прикордонної служби не мали повноважень зупиняти та проводити огляд транспортного засобу, суддя також не приймає до уваги, оскільки відповідно до п.11Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України - контрольний пост - прикордонний наряд у складі трьох та більше прикордонників, який призначається для виявлення і затримання правопорушників, здійснення контролю за дотриманням правил прикордонного режиму та виконання інших завдань у межах ділянок відповідальності підрозділів охорони кордону, спрямованих на запобігання вільному переміщенню в межах контрольованого прикордонного району зброї, боєприпасів, вибухових речовин та засобів терору, блокування та ізоляції визначених районів.

Контрольний пост несе службу на обладнаних стаціонарних постах або у визначеному місці, для чого може забезпечуватися переносним комплектом шлагбаумів і дорожніх знаків, засобами для примусової зупинки транспортних засобів, диском з червоним світлоповертачем (для зупинки транспортних засобів), жилетами зі світлоповертаючими стрічками, сигналізаційними приладами для недопущення обходу місця несення служби, документацією, схемою ділянки підрозділу охорони кордону.

Під час виконання завдань «контрольний пост» зобов`язаний, серед іншого, вести спостереження за транспортними засобами і прилеглою місцевістю; вживати заходів щодо недопущення спроб осіб обминути місце несення служби прикордонного наряду;здійснювати перевірку документів у визначеної категорії осіб, які перебувають у транспортному засобі, наявності і дійсності реєстраційних документів на транспортний засіб, огляд транспортних засобів з метою виявлення правопорушників, зброї, боєприпасів, наркотичної речовини, інших підозрілих предметів; вживати заходів щодо недопущення спроб осіб обминути місце несення служби прикордонного наряду.

Суд також, не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надійшли на адресу суду 22.09.2023, оскільки за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, таких осіб було викликано в судове засідання, в якості свідків, для дачі ними особистих пояснень, однак такі будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки, не повідомили.

Так, системний аналіз долучених до справи доказів свідчить, що ОСОБА_1 було затримано на значній відстані, а саме 20 кілометрів від лінії державного кордону під час його руху по дорозі загального користування в с.Пробійна Верховинського району Івано-Франківської області. Доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону поза межами доріг загального користування та оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон, матеріали справи не містять.

Так, статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто - норми кримінального процесуального законодавства. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у п.52 рішення від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» (заява №74420/01) зазначив, що питання щодо допустимості доказів у справі - це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим (див. рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», № 21363/93, № 21364/93, № 21427/93 та № 22056/93, п. 50; рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», №25829/94, п. 34; ухвалу від 6 травня 2003 р. щодо неприйнятності справи «Секейра проти Португалії», № 73557/01; ухвалу від 6 квітня 2004 р. щодо неприйнятності справи «Шеннон проти Сполученого Королівства», №67537/01). У такому випадку Суд зобов`язаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП, тобто спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, групою осіб, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст.284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС