Справа № 503/1302/23
Провадження № 3/503/961/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 ,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 932097 від 18.08.2023 року, ОСОБА_1 05.08.2023 року о 16 годині 00 хвилин в с. Сергіївка Кодимської ТГ по вул. Токана, в громадському місці, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу громадянки ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок, тим самим вчинивши дрібне хуліганство, за що передбачена адміністративна відповідальність заст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину у вчиненому та пояснила, що нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 не виражалась. Навпаки, між нею та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу її сина, якого ОСОБА_2 разом із співмешканцем приховували у себе вдома протягом трьох діб, а вона його розшукувала. Крім того, коли вона приїхала у с. Сергіївка 05.08.2023 року останні погрожували їй фізичною розправою. Цей конфлікт носить тривалий характер та розпочався ще в 2018 році.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, умисел особи має бути спрямований саме на порушення громадського порядку у громадських місцях, а не на конкретний, не надуманий, конфлікт з іншою людиною.

Судом встановлено, що саме ОСОБА_1 звернулась 06.08.2023 року до начальника ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області Варшавського В.М. із письмовою заявою про те, що ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_3 05.08.2023 року погрожували їй фізичною розправою. А вона, в свою чергу, розшукувала свого сина, який три доби знаходився за їх місцем проживання. Аналогічні за змістом пояснення ОСОБА_1 надала і в суді під час розгляду справи, тому сумніватись в їх правдивості та достовірності у суду підстав не має.

До того ж, з відеозапису, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та був відтворений і досліджений в судовому засіданні, не вбачається факту вчинення ОСОБА_1 хуліганських дій (жодних виразів нецензурною лайкою на адресу громадян ця особа не допускала, а лише на ґрунті конфлікту голосно висловлювала свої міркування).

Ретельний аналіз вищевказаних доказів свідчать про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує реальна проблема та ОСОБА_1 поводилась не як хуліган, а як особа, яка прагне довести свою правоту в конфлікті, який реально існує.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи докази, які безпосередньо були дослідженні у судовому засіданні, не є переконливими та об`єктивно не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності заперечує свою вину у інкримінованому їй порушенні.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченогост.173 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-285 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова