КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/5057/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Владімірової О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану захисником Сініциною Оксаною Петрівною, на постанову Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року щодо притягнення :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування) - АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 068827, 22 липня 2023 року о 11 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Підвисоцького, 26/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, поведінка яка не відповідає обстановці, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудні боді-камери № 470966 та № 472026 працівників поліції. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одної тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Сініцина О.П. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що судом першої інстанції не вжито належних заходів для перевірки фактичних обставин справи, не надано належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи та залишив без уваги надані ОСОБА_1 та його захисником пояснення, внаслідок чого прийнято хибне рішення про винуватість його у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, апелянт посилається на те, що він не керував транспортним засобом, а був припаркованим на узбіччі, відтак матеріали справи не містять доказів керування та зупинки його працівниками поліції, а сам протокол не може бути доказом винуватості.

Тому захисник вважає, що самого факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння недостатньо для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, вказує, що матеріали справи не містять акту огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд до медичного закладу, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, чим було спровоковано його на вчинення адміністративного правопорушення у формі відмови від проходження огляду, а суд першої інстанції не звернув на вказане належної уваги.

Захисник наголошує, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння самостійно, надав суду відповідний висновок, проте судом на надано такому доказу належної оцінки.

Враховуючи вказане, захисник ОСОБА_1 - Сініцина О.П. просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сініцину О.П., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень частини 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 068827, 22 липня 2023 року о 11 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Підвисоцького, 26/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, поведінка яка не відповідає обстановці, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудні боді-камери № 470966 та № 472026 працівників поліції. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, надасть пояснення в суді.

Крім того, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7377613 від 22 липня 2023 року вбачається, що до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 22 липня 2023 року в м. Києві по бульвару Миколи Міхновського 24/12 перетнув суцільну лінію 1.2 та здійснив зупинку на велодоріжці, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.3).

До матеріалів справи також було долучено диск із відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які оформили протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.5).

На вказаному відеозаписі зафіксовано, що працівники патрульної поліції підходять до транспортного засобу Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було припарковано не велодоріжці. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 . Працівники поліції запитують у ОСОБА_1 чи знає він, що припаркувався на велодоріжці, на що той відповів, що так, знає. Працівник поліції запитує ОСОБА_1 , чи він сюди приїхав, на що останній відповідає: «ну я», «вроде я», «пишіть, що я». Надалі працівник поліції запитує ОСОБА_1 , чи довго сьогодні той перебуває за кермом, на що отримує відповідь, що ОСОБА_1 тільки виїхав.

В подальшому, працівники патрульної поліції попросили ОСОБА_1 переставити автомобіль, щоб той не заважав руху й не був на велороріжці. Машину було переставлено. Працівник поліції надалі повідомляє ОСОБА_1 про те, що в нього є підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, просить останнього заплющити та відкрити очі й встановив, що у ОСОБА_1 тремтять руки. ОСОБА_1 було зачитано права та було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився на проходження огляду. Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 коли той останній раз вживав, на що ОСОБА_1 відповідає, що вчора пив пиво, а наркотики давно. Працівник поліції роз`яснює, що тест покаже за декілька днів (навіть якщо вживали за декілька днів до огляду) й вказує, що у ОСОБА_1 є можливість відмовитись, однак потім треба буде в суді пояснювати причини відмови. В подальшому, працівник поліції роз`яснює, що якщо черги не буде, то огляд пройде швидко. На відеозаписі надалі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, а працівник поліції вказує, що він рекомендує проїхати на огляд. ОСОБА_1 знову вказує, що відмовляється, а працівник патрульної поліції зазначає, що це його право.

В подальшому, працівник поліції вказує, що за відмову буде складено протокол, а якщо ОСОБА_1 проїде на огляд й в нього не буле встановлено стану сп`яніння, то все буде добре. ОСОБА_1 вказує, що немає доказів того, що він їхав, він сидів в автомобіля, а тому відмовляється.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах "Езтюрк проти Німеччини" (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; "Лауко проти Словаччини" (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;

У рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" від 5 лютого 2008 року).

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив Касаційного Адміністративний Суд в складі Верховного Суду в пункті 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року у справі №536/1703/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Даючи оцінку наявним у справі доказам, апеляційний суд виходить із наступного.

Так, із доданого до протоколу відеозапису фіксації порушення ПДРУ «068827» від 22.07.2023 вбачається, що :

«11:15:55 - працівник поліції підходить до автомобіля, де за кермом знаходиться ОСОБА_1 , та просить надати документи і зазначає щодо порушення з його боку правил парковки.

11:16:33 - працівник поліції каже: « а чому водій мені не відповідає? Нічого не вживали?». ОСОБА_1 відповідає, що ні.

11:17:11 - ОСОБА_1 зазначає, що він водій даного транспортного засобу і визнає факт порушення ним правил дорожнього руху.»

Разом із тим в подальшому працівником поліції зміщено кут фіксації відеозапису камери та направлено в іншу сторони ( в напрямку неба) і сам факт подальших процесуальних дій працівника поліції на відеозапису не зафіксовано і міститься лише аудіо супровід, що суперечить положенням ч.2 ст.266 КУпАП.

Із вказаного аудіозапису не можливо встановити об`єктивні обставини щодо вчинення працівниками поліції дій відносно ОСОБА_1 в частині виявлення ознак наркотичного сп`яніння.

Однак із наявного звукозапису вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду їхати до медичного закладу КМНКЛ «Соціотерапія» для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння :

«11:30:11 - працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Працівник поліції каже: « надаю вам направлення» і пропонує проїхати до КМНКЛ «Соціотерапія» на огляд до лікаря-нарколога.

11:30:57 - ОСОБА_1 погоджується поїхати і запитує скільки часу це займе.

11:31:21 - ОСОБА_1 зазначає, що вчора він пив пиво, але наркотичних засобів не вживав декілька днів.»

Отримавши відповідну згоду від ОСОБА_1 працівники поліції не відвезли останнього до медзакладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а почали вести з останнім розмову щодо порядку проходження огляду та роз`яснили ОСОБА_1 , що він має право на відмову від проходження даного огляду ( 11:35:44), що суперечить положенням п. 2.5 ПДР України.

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що усі зазначені дії поліцейського, вчинені після того як ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, були незаконними, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, а саме права відмовитись від проходження огляду, вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду та фіксування зазначеного.

У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Зазначені вимоги інструкції поліцейський проігнорував та з метою схиляння ОСОБА_1 до вчинення правопорушення почав вчиняти дії, описані вище. При цьому, не роз`яснивши ОСОБА_1 , що сам факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння становить закінчений склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

З огляду на конкретні обставини справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом із тим посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як необґрунтоване, оскільки відповідно до відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 сам вказує, що працівнику патрульної поліції про те, що він тільки виїхав сьогодні (початок запису), а також вказаний факт підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7377613 від 22 липня 2023 року, відповідно до якої щодо ОСОБА_1 було застосовано штраф за паркування на велодоріжці. Вказано постанова не було оскаржена ОСОБА_1 .

Також суд апеляційної інстанції враховує, що матеріали вказаної справи містять результати лабораторних досліджень проведених 22 липня 2023 року в 15:18 МЛ «Діла» щодо визначення наявності в сечі ОСОБА_1 наркотичних засобів, із яких вбачається відсутність даних наркотичних засобів в сечі останнього.

З урахуванням усіх вище викладених обставин в їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із не доведеністю його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Сініциною Оксаною Петрівною, задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський