Справа № 490/8559/23
Провадження № 33/812/473/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Качана Романа Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння), та піддано штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Качан Р.Ю. просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення розглянуто без проведення судового засідання та без заслуховування думки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; долучений до протоколу відеозапис є неналежним доказом, оскільки не є безперервним та його частина зроблена з невідомого пристрою; відсутністю доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5 Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП одним із складів правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами особами, у тому числі, у стані алкогольного сп`яніння, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що протокол серії ААД № 414527 складений відносно ОСОБА_1 про те, що він о 02 год 16 хв 29 серпня 2023 року, рухаючись в районі будинку № 1 по вул. Одеське шосе в м. Миколаєві, керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, хитка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі - відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що йому не було надано адвокатської допомоги, «фактичних даних не надали, писали зі своїх слів».

В матеріалах справи також наявні акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З них вбачається, що підставою для проходження огляду ОСОБА_1 стали запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та хитка хода. При цьому від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що працівникам поліції, які переслідували та зупинили автомобіль ОСОБА_1 , представитись та надати документи останній відмовився. Працівникам поліції, які прибули на місце зупинки за його викликом, ОСОБА_1 повідомив, що його зупинили, проте докази його керування транспортним засобом не надають. На запитання працівника поліції хто крім нього був в автомобілі і де поділася особа, яка керувала транспортним засобом, ОСОБА_1 відповіді не надав. На неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився. На поставлене працівником поліції запитання «Ви погоджуєтеся пройти огляд на стан сп`яніння?» ОСОБА_1 чітко відповів «Ні». Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що останній відповів відмовою, пославшись на те, що він не керував транспортним засобом. При цьому вбачається, що працівник поліції намагався з`ясувати у ОСОБА_1 хто, якщо н він, керував транспортним засобом, та хто крім нього знаходиться в машині. Адекватної відповіді на ці питання ОСОБА_1 не надав. Будь-яких інших осіб ні в транспортному засобі, ні поблизу нього виявлено не було. На 31 хвилині відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України. Також працівник поліції неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 його право викликати на місце зупинки транспортного засобу адвоката, якщо він потребує юридичної допомоги, на що ОСОБА_2 у грубій формі вимагав від працівників поліції щоб саме вони забезпечили йому безкоштовний адвокатський захист.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснював, що не керував транспортним засобом оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, за кермом автомобіля біла його знайома ОСОБА_3 .

Допитана апеляційним судом в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що о 2 год 29 серпня 2023 року саме вона, а не ОСОБА_1 , керувала належним йому транспортним засобом. Посвідчення водія вона не має, проте на прохання ОСОБА_1 сіла за кермо автомобіля, тому що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Встановивши зазначені вище обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в своїй сукупності забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежність доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки він тільки частково зроблений з нагрудної камери, а інша його частина з невідомого пристрою, не заслуговує на увагу. Досліджений судом відеозапис, навіть у тій частині, що зафіксована нагрудною камерою поліцейського, дає суду достатні підстави для беззаперечного висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Факт керування транспортним засобом був визнаний ОСОБА_1 в ході спілкування з працівниками поліції, коли він пояснив, що був ними зупинений.

Пояснення свідка ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відеоматеріалів присутності ОСОБА_4 в автомобілі чи поряд з ним не вбачається, про те, що саме вона керувала транспортним засобом ОСОБА_1 працівникам поліції не заявляв. Крім цього, і ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, що перебувають у дружніх стосунках, тому апеляційний суд вважає пояснення свідка ОСОБА_4 необ`єктивними через особисту зацікавленість.

Щодо розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно ОСОБА_1 29 серпня 2023 року. До Центрального районного суду м. Миколаєва протокол надійшов 05 вересня 2023 року. Справа була призначена до розгляду та розглянута судом 05 жовтня 2023 року.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити безладний рух судового процесу. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд, враховуючи неодноразові неявки ОСОБА_1 у судові засідання, обґрунтовано вважав за можливе розглядати справу без його участі.

При цьому, апеляційний суд також враховує той факт, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від дачі особистих пояснень відмовився. У відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України. Будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 протягом тривалого часу не цікавився станом відомого йому судового провадження.

Крім цього, цей недолік був усунутий судом апеляційної інстанції, де ОСОБА_1 була надана можливість прийняти участь у судовому засіданні як особисто, так і через захисника та надати усі необхідні пояснення.

На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Також апеляційний суд враховує поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який при спілкуванні з працівниками поліції під час його зупинки поводився агресивно, спілкувався з представниками влади застосовую чи ненормативну лексику та своїми діями перешкоджання роботі працівників поліції. Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про його особливий цинізм, неповагу до суспільства та законів України, а також може встановлювати окрему адміністративну відповідальність.

Керуючись статями 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Качана Романа Юрійовича, залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаївської області від 05 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук