Справа №591/5118/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/613/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бикова Д.О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн за те, що він 20 червня 2023 року близько 18 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: нецензурно висловлювався відносно неї, ображав, чим чинив психологічний тиск та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Биков Д.О. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості про свідків адміністративного правопорушення, їх прізвища, адреси тощо.

Зазначав, що з матеріалів справи вбачається, що у якості свідків інспектором допитано дружину ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким при допиті роз`яснено положення ст. 63 Конституції України.

На думку апелянта, письмові пояснення ОСОБА_3 , додані до протоколу є неналежним та недопустимим доказом, враховуючи також той факт, що будь-які відомості про свідків у протоколі відсутні, а також факт того, що свідок допитувався у присутності матері, яка є заінтересованою особою у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вважав, що неналежним та недопустимим доказом є письмові пояснення ОСОБА_1 , оскільки таких показів він дільничним інспекторам не надавав, вину свою не визнавав, оскільки жодних протиправних дій не вчиняв, а лише поставив свій підпис у місці, на якому вказала поліцейська. Зазначені покази власноруч написані поліцейською, без згоди ОСОБА_1 та без його ознайомлення зі змістом вказаних пояснень.

Вказував, що як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 115625, то його складено в м. Суми. Відсутня будь яка ідентифікація (адреса) місця складання протоколу. Зі змісту протоколу не вбачається, чи складено його за місцем вчинення правопорушення, чи за місцем розташування органу поліції, чи в іншому місці, де протокол складати не мали права. У зв`язку з чим знову вбачається порушення вимог КУпАП при складанні вищевказаного протоколу через відсутність обов`язкового реквізиту протоколу.

Наголошував, що з матеріалів справи не вбачається чи була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої чи була можливість такого заподіяння, адже згідно з поясненнями самої потерпілої вбачається, що між ними сталося непорозуміння через виклик наряду поліції. Однак, після того як потерпіла виставила чоловіка, він повернувся, і з її слів, вона його впустила та нагодувала. У зв`язку з чим формулювання суті адміністративного правопорушення не відповідає вимогам законодавства та не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначав, що при розгляді зазначеної справи не було оголошено складу суду, що розглядав дану справу, не оголошено суті протоколу про адміністративне правопорушення, не роз`яснено ОСОБА_1 суті вчиненого ним проступку, його прав та обов`язків, зокрема і права мати захисника. ОСОБА_1 не має юридичної освіти та не знайомий з порядком розгляду справ про адміністративні правопорушення, а тому взагалі не розумів з якого приводу його викликано до суду.

Більше того, на думку апелянта, факти викладені в постанові суду, щодо визнання вини ОСОБА_1 та допиту потерпілої не відповідають дійсності, оскільки вину у вчиненні інкримінуємому правопорушенні ОСОБА_1 не визнавав, оскільки не вчиняв будь-яких протиправних дій 20.06.2023 року відносно своєї дружини, а потерпіла взагалі не допитувалася в судовому засіданні, зважаючи на що ані підтвердити, ані спростувати фати, викладені в протоколі не могла.

В судове засідання, призначене на 10.00 годину 03 листопада 2023 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник Биков Д.О. та потерпіла ОСОБА_2 , будучи повідомленими завчасно належним чином, не з`явилися, клопотань про відкладення не подавали.

Апеляційний суд звертає увагу, що дане провадження надійшло на розгляд апеляційного суду 12.07.2023 року, тобто справа про адміністративне правопорушення перебуває в провадженні понад три місяці. При цьому, розгляд даної справи відкладався в зв`язку клопотанням захисника про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 у зв`язку з сімейними обставинами не зміг прибути на розгляд справи, при цьому доказів поважності причин неприбуття в судове засідання захисником надано не було.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, у п.53 рішення зазначив, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами. Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.

З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляду даної справи за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бикова Д.О. та потерпілої ОСОБА_2 , що не суперечить вищезазначеним вимогам Закону та узгоджується з вимогами частини 6 ст.294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно з вимогами ч. 7ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Отже, враховуючи обставини справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов помилкового висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутні ознаки притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфліктної ситуації між ним та ОСОБА_2 з приводу сина дружини.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 063076 від 21.06.2023р. гр. ОСОБА_1 , 20 червня 2023 року близько 18 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: нецензурно висловлювався відносно неї, ображав, чим чинив психологічний тиск та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, апеляційний суд, вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження. Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимогст. 173-2 КУпАПтаст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бикова Д.О. задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн, скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.