Код суду 233 № 233/4841/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли із ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львів, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді гранатометника, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП,

за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов протокол про військове адміністративне правопорушення ДНК/Б-2 №1192 від 12 серпня 2023 року, відповідно до якого 12 серпня 2023 року о 17 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за мобілізацією старший сержант ОСОБА_2 обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, в місці тимчасового розташування підрозділу військової частини по АДРЕСА_2 , та в такому стані був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_2 .

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна його заява в якій він визнав свою провину у скоєнні правопорушення у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до такого.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які дані, на основі яких орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, а також іншими документами, яким суд дає оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції частини 1 ст. 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за такі протиправні дії: розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення дій передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що вони не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані.

Так, протокол про військове адміністративне правопорушення ДНК/Б-2 №1192 від 12 серпня 2023 року складено відносно ОСОБА_1 , але викладаючи суть адміністративного правопорушення, посадовою особою зазначено, що 12 серпня 2023 року о 17 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за мобілізацією старший сержант ОСОБА_2 обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, в місці тимчасового розташування підрозділу військової частини по АДРЕСА_2 , та в такому стані був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_2 . Крім того, не зрозуміло, які саме дії вчинила особа, у відношенні якої складено протокол, та яка притягається до адміністративної відповідальності, які б підпадали під склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який …встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського (Донецького) апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Орчелота