Справа №577/4422/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Потій Н. В.
Номер провадження 33/816/448/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Морозова В.Ю, розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Морозова В.Ю. на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , водія заправника в/ч НОМЕР_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 21 листопада 2022 року о 10 год. 00 хв. на автодорозі Р-60 Конотоп Ромни, він керував транспортним засобом OPEL ASTRA д.н. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат огляду позитивний 0,30 Проміле, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Морозов В.Ю.звернулись до апеляційного суду зіспільною апеляційною скаргою, в якій просять скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянти посилаються на те, що:

- згідно з Віденською Конвенцією, показник алкоголю у повітрі, що видихається із ротової порожнини 0,30 Проміле є меншим за мінімально допустимий 0,5 Проміле, крім того, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП лише у разі встановлення за допомогою технічних засобів щонайменше 0,2 Проміле алкоголю саме у крові, а не у подиху, в той час як прилад «Драгер» являється газоаналізатором і вміст етанолу встановлюється у повітрі, що видихається людиною, а Інструкціяпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 не містить мінімально допустимого цифрового покажчика алкоголю подиху;

- у даній справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що підтверджує відсутність об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення.

- свідки у даній справі, також, відсутні, а відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не придатний до перегляду.

- працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права при складанні протокол, чим, фактично, порушено право останнього на захист та отримання правової допомоги;

- працівник поліції не відсторонили ОСОБА_1 він керування транспортним засобом;

- у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відповідних ознак алкогольного сп`яніння і з відеозапису вбачається, що візуально такі ознаки взагалі відсутні;

- всупереч вимогам закону, ОСОБА_1 не було направлено до лікарні на огляд з метою встановлення стану сп`яніння, хоча останній на цьому наполягав;

- справність Драгеру, який було проведено огляд ОСОБА_1 не підтверджена.

Апелянти вважають, що неврахування суддею чисельних порушень, які були допущені при складанні відносно ОСОБА_1 вказаних матеріалів, свідчить про прийняття рішення, яке вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим підстави відсутні.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Морозова В.Ю., який вважав за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності свого підзахисного та підтримав подану ними спільну апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП

При цьому, на спростовування доводів апелянта про те, що суддею при прийнятті оскаржуваного не було враховано чисельних порушень, які були допущені при складанні відносно ОСОБА_1 матеріалів, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні під час розгляду даної справи ОСОБА_1 присутнім не був, однак у письмовій заяві виклав свою позицію щодо відсутності в його діях складу вказаного правопорушення, посилаючись, при цьому, на відсутність даних його керування транспортним засобом, відео-доказу ознак його алкогольного сп`яніння, що працівники поліції здійснювали щодо нього психологічний тиск, не роз`яснювали йому його права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, не доставили його до медичного закладу, з метою проходження додаткового тесту на стан сп`яніння, що відсутні дані щодо газоаналізатора, яким було здійснено його огляд, а також відсутній і Акт його огляду, що працівники поліції не відсторонювали його від керування транспортним засобом.

Також, ОСОБА_1 вказував і на те, що показник алкоголю у повітрі, що видихається із ротової порожнини 0,30 проміле є меншим за мінімально допустимий 0,56 проміле згідно з Віденською Конвенцією.

Тобто, предметом розгляду судді суду першої інстанції були усі доводи, на які апелянти посилаються у спільній апеляційній скарзі, поданій на прийняте рішення.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного було встановлено суддею з врахуванням наявних, та зібраних у справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 316704 від 21 листопада 2022 року, з якого вбачається, що 21 листопада 2022 року о 10:00 год на автодорозі Р-60 Конотоп Ромни водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA д.н. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків; відповідно до тесту № 548, 10:29 год 21 листопада 2022 року особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння (результат огляду позитивний 0,30), чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України. У поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що з порушенням згоден. Протокол складено у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких було проведено огляд ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер», з позитивним результатом 0,3 Проміле, Акту огляду на стан сп`яніння з використанням газоаналізатору «Драгер», сертифікату перевірки типу газоаналізатора Alcotest, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання газоаналізатора «Alkotest 6820», яке чинне до 22 квітня 2023 року, сертифікату відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва медичних виробів газоаналізатора Alkotest від 18 лютого 2019 року, який дійсний до 07 червня 2023 року, Декларації про відповідність вимогам технічного регламенту щодо медичних виробів газоаналізатора «Alkotest 6820», термін дії якої встановлено до 07 червня 2023 року, Декларації про відповідність вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх сумнівність, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, надаючи оцінку вказаним доказам, на спростування заперечень ОСОБА_1 своєї винуватості, суддя вірно послався на наявний в матеріалах справи відеозапис, який було проглянуто і апеляційним судом, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

Саме зазначеним доказом підтверджується і те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що особисто підтвердив, і його добровільна, без будь-якого тиску, згода пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинкиза допомогою газоаналізатора Драгер, за наявності у поліцейських підозри, що він у такому стані перебуває, що при цьому були присутні свідки, що з результатом 0,3 Проміле останній був згоден та, в подальшому, після складання протоколу, від керування був відсторонений. Крім того, у своїх поясненням поліцейським ОСОБА_1 вказував, що напередодні хрестив дитину і вживав спиртне - «самогон».

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені, останній особисто підписав вказаний протокол і будь-яких зауважень чи заперечень щодо нього взагаліне склав.

Крім того, ОСОБА_1 особисто підписав і Акт його огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому також зазначив свою згоду з результатом 0,3 Проміле.

При цьому, саме з врахуванням того, що ОСОБА_1 погодився з результатом тестування, правових підстав для проведення огляду у закладі охорони здоров`я не було, і під час перегляду вказаного відеозапису апеляційним судом не встановлено будь-яких порушень з боку працівників поліції відносно ОСОБА_1 ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, якими закріплена процедура проведення огляду особи на стан сп`яніння.

При цьому, судом було враховано, що у п. 6 ст. 8 Віденської конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, на яку посилався захисник Коваля Б.В. під час розгляду справи у суді першої інстанції та про яку йдеться і в апеляційній скарзі, дійсно зазначено,що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові, у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Разом з тим, судом біло вірно враховано і те, що згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле.

Цифровий показник тесту із використанням приладу «Драгер» у ОСОБА_1 складав 0,3 Проміле у повітрі, що видихається, що відповідно перевищує і міжнародну норму природного вмісту алкоголю у повітрі, що видихається - 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Більш того, така норма не є природною, а наслідком вживання алкогольних напоїв, зважаючи на те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і не висловив своєї незгоди з його результатами.

Крім того, надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо відсутності даних по приладу, яким було здійснено його огляд, суд вірно врахував, що всі види газоаналізаторів DragerAlcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим Наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «DragerAlcotest 6820».

При цьому, ставлячи під сумнів використання вказаного газоаналізатора, апелянти взагалі не вказують, які для цього існують підстави і чому вони вважають, що Драгеру, яким було проведено огляд ОСОБА_1 був несправним.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апелянтів про те, що винуватість ОСОБА_1 була встановлена на підставі неналежних та недопустимих доказів, в той час як доказів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, здобуто не було.

Вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції жодним чином не спростовано.

За таких обставин, всупереч доводів апелянтів, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294КУпАП України,апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без зміни, а спільну апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Морозова В.Ю.- без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.