н/п 3/174/201/2023
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08 листопада2023 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

захисника - Григор`єва Д.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яка надійшла з ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, працює оператором СФМ ТОВ «Склянний Альянс», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020188 від 09.07.2023, водій ОСОБА_1 , 09.07.2023, о 16:01 год., по вул.Промислова в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, поблизу гаражного кооперативу «Гірняк», керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, так як мав порушення координації рухів, розширені зіниці, почервоніння очей. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 09.07.2023 їхав у гаражний кооператив «Гірняк», за ним поїхав поліцейський автомобіль, почав подавати звуковий сигнал. Зупинився, працівники поліції наказали вийти з автомобіля, та сказали що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Права не роз`яснили та запропонували поїхати в лікарню в м.Кам`янське для проходження огляду, на що він відмовився, бо поспішав на роботу та треба було забрати дітей. Після цього поліцейські посадили його до службового автомобіля та повезли у відділення поліції, де склали протокол, а потім вже винесли постанову за не пристебнутий ремінь безпеки. Пропонував працівникам поліції поїхати для проведення огляду в м.П`ятихатки або в м.Вільногірськ, але сказали, що тільки в м.Кам`янському можна пройти огляд. Пропонував заїхати на роботу, щоб написати заяву на увільнення від роботи на 3-4 години та поїхати здавати аналізи, але йому відмовили. Наркотичні засоби та алкоголь не вживав.

Захисник Григор`єв Д.В. в судовому засіданні зазначив, що зупинка поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 відбулась безпідставно та всупереч вимог закону, а відтак відповідно всі дії, які були проведенні поліцейським після зупинки транспортного засобу є незаконними, а тому не можуть бути підставою притягнення водія до адміністративної відповідальності. Крім того, зовнішній вигляд та поведінка водія ОСОБА_1 зафіксовані на відеозаписі, не дають підстав вважати його поведінку неадекватною внаслідок вживання наркотичних засобів, об`єктивна сторона правопорушення належним чином не встановлена оскільки не зазначено від проходження якого саме огляду він відмовився, огляд мав проводитися не у найближчому лікарняному закладі, а не в м.Кам`янське, тому провадження по справі просить закрити.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка, дослідивши письмові докази по справі, переглянувши технічний запис з відеокамер поліцейських, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від цього, прийняти мотивоване рішення.

Згідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності або свідками.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення дорожнього руху.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом , від проходження відповідно до встановленого огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020188 від 09.07.2023, водій ОСОБА_1 , 09.07.2023, о 16:01 год., по вул.Промислова в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, поблизу гаражного кооперативу «Гірняк» керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, так як мав порушення координації рухів, розширені зіниці, почервоніння очей. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.5).

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 09.07.2023 під час патрулювання міста, біля гаражів за допомогою світлового сигналу зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , якого знає особисто та бачив, що він знаходився за кермом та не був пристебнутий ременем безпеки. На вимогу поліції ОСОБА_3 зупинився, про те, що причиною зупинки був не пристебнутий ремінь ОСОБА_1 повідомили в подальшому в процесі розмови, а не відразу при зупинці. При спілкуванні з ОСОБА_1 , в нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, це було видно по очам, зіниці не реагували на світло і розказував він якусь нісенітницю. Запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проїхати до медичного закладу у м.Кам`янське, на що він відмовився. Чи говорив, що йому потрібно на роботу, не пам`ятає. Склав протокол по ч.1 ст.130 КУпАП, також була винесена постанова за не пристебнутий ремінь безпеки. Огляд проводиться тільки в м.Кам`янське в лікарні №1, так як в м.Вільногірськ, м.Верхньодніпровськ та м.П`ятихатки, що ближче до м.Вільногірська, такий огляд не проводиться. Для з`ясування цього питання телефонували в поліцію м.П`ятихатки, зі слів колег знає, що у м.Верхньодніпровськ такий огляд теж не проводять, а Вільногірська ЦМЛ про вказані обставини сповістила листом.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 дійсно був зупинений правниками поліції під час керування вказаним транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу передбачений ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до ч.1 ст.35 вказаного Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває у розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних або звукових сигнальних пристроїв.

Цей перелік є виключним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.35 вказаного Закону поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Разом з тим, як слідує з наданого технічного запису поліцейських, який відтворено в судовому засіданні, автомобіль поліцейських слідував за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , після подачі звукового сигналу останній зупинився, після чого поліцейський підійшов до ОСОБА_1 , який знаходився за кермом даного автомобіля та відразу повідомив, що має підозру про те, що він керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд в лікарні м.Кам`янське. При цьому про будь-які ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не повідомив, інших підстав для зупинки транспортного засобу, зокрема, вчинення ним порушення ПДР, не назвав.

В послідуючому ОСОБА_1 був доставлений до відділення поліції, де працівник поліції йому пояснив, що зупинка відбулася внаслідок того, що ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки, що працівники поліції бачили коли рухалися йому назустріч, однак наданим відеозаписом ці обставини не підтверджуються, і хоча даний факт при судовому розгляді справи ОСОБА_1 не заперечував, це не позбавляло поліцейського обов`язку проінформувати останнього про ці обставини, як причину зупинки транспортного засобу, саме на місці його зупинки та надати відповідні докази суду на підтвердження цих обставин.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена працівником поліції з порушенням вищевказаних вимог закону та достатніх підстав для цього оскільки огляд водія з метою виявлення чи перебуває він у стані наркотичного сп`яніння, на що вказав поліцейський, зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , виходячи із змісту ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», не може бути підставою для такої зупинки, так як наявність ознак сп`яніння не може бути встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

До того ж, ОСОБА_1 фактично не заперечував проти проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, прохав надати йому направлення для проходження огляду протягом двох годин самостійно, мотивуючи це необхідністю обов`язкової явки на роботу, однак працівник поліції відповів відмовою.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи; мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Разом з тим, як слідує із вказаного технічного запису, ознак наркотичного сп`яніння, зазначених у протоколі - порушення координації рухів, розширені зіниці, почервоніння очей на вказаному відеозаписі у ОСОБА_1 не зафіксовано, будь-яких розладів руху у нього не спостерігається, поводить він себе спокійно, адекватно обстановці, чітко та послідовно надає пояснення та відповідає на запитання працівників поліції, не проявляє будь-якої агресії, вірно орієнтується у часі та просторі, а наявність інших ознак - розширені зіниці, почервоніння очей, що вказані у протоколі, при спілкуванні з ОСОБА_1 поліцейський не висловлює ані при зупинці транспортного засобу, ані під час складання протоколу, пояснень з цього приводу від ОСОБА_1 не вимагає, а із наданого технічного запису таких ознак у останнього також не вбачається.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності достатніх підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння, а зафіксовані в протоколі та на відеозапису обставини щодо відмови від проходження такого огляду мають ознаки вимушеності, оскільки ОСОБА_1 під час спілкування неодноразово повідомляв працівників поліції про необхідність його обов`язкової явки на роботу на 17 год., при тому, що події відбувалися у період з 16 до 17 год., і поліцейські не були позбавлені можливості перевірити твердження ОСОБА_1 щодо відсутності можливості порушення ним трудової дисципліни та організувати проведення його огляду з урахуванням цих обставин у встановлений законом час (2 години), тому твердження ОСОБА_1 , що він був вимушений відмовитися від проходження огляду внаслідок того, що поспішав на роботу, суд вважає правдивими.

При цьому, як вказано вище, у видачі йому направлення для проходження огляду самостійно, працівником поліції ОСОБА_1 було відмовлено.

До того ж, в протоколі не зазначено від проходження огляду на стан якого саме сп`яніння відмовився ОСОБА_1 , тобто об`єктивна сторона правопорушення при складанні протоколу посадовою особою належним чином не конкретизована, а як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Окрім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що передбачено вимогами ст.266 КУпАП України, що також викликає сумнів у події правопорушення, яка зафіксована у протоколі.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що працівником поліції при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та подальшому фіксуванні події правопорушення, вимог вищевказаної Інструкції та ст.266 КУпАП не дотримано, тому зібрані докази не можуть слугувати допустимими доказами по даній справі оскільки отримані з порушенням вимог закону.

Відповідно до ст.62 Конституції, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема .. юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст.62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64).

Відповідно до ст.9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушеннями встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинувачених судом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, в межах складеного протоколу, наданими доказами наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом не підтверджується, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

З урахуванням викладеного, в оцінку інших доводів сторони захисту суд не входить.

Судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова