Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , травматолога КНП «Зарічненська багатопрофільна лікарня» до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2023 року закрито провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із постановою суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Покликається на порушення порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та наголошує на відсутності у матеріалах справи доказів його відмови від огляду в медичному закладі. Вказує на упередженість свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки дані особи були пасажирами автомобіля, який був учасником ДТП. Вважає, що вина в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №561/1015/23 Суддя в суді І інстанції Світличний Р.В.

Провадження № 33/4815/716/23 Суддя в суді апеляційної інстанції Шимків С.С.

справі за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 14 серпня 2023 року близько 19:58 год., на вул. Центральній, в с. Вовчиці, на перехресті нерівнозначних доріг, мало місце ДТП за участі автомобіля Ford Fusion, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Opel Astra, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 ..

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №251207 від 15 серпня 2023 року вбачається, що 14 серпня 2023 року близько 19:58 год., в с. Вовчиці, на вул. Центральній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та правильності кваліфікації працівниками поліції його дій за п.2.5 ПДР України.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Так, згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі по тексту - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції).

У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я (п. 8 розділу І Інструкції).

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.п. 14, 15 розділу ІІІ Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що після ДТП ОСОБА_1 був госпіталізований до КНП "Зарічненська багатопрофільна лікарня" у зв"язку з отриманими травмами.

Згідно акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №119 від 14.08.2023 року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатора Алкофор 307.

Відповідно до п. 21 акту огляду №119 від 14.08.2023 року у ОСОБА_1 було відібрано кров для лабораторного її дослідження на вміст алкоголю.

Разом з цим, у п. 24 акта - результати лабораторних досліджень не вказані.

Наведене свідчить, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, як травмованого учасника ДТП, було проведено в медичному закладі у відповідності до п. 8 розділу І Інструкції, п.п. 14, 15 розділу ІІІ Інструкції, а тому відсутні правові підстави для кваліфікації його дій за п. 2.5 ПДР України.

Відеофіксація подій, які мали місце в медичній установі, працівниками поліції не здійснювалася, а тому відсутні підстави ставити під сумнів обставини, які засвідчені актом огляду №119 від 14.08.2023 року, який вказує на неправильну кваліфікацію поліцейськими дій скаржника.

Відсутність в матеріалах справи результатів лабораторного дослідження крові не вказують на протиправність дій ОСОБА_1 , адже обов`язок збирання доказів вини порушника покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та змінювати кваліфікацію її дій, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на те, що ОСОБА_1 вчинив залежні від нього дії для проведення огляду у відповідності до Інструкції, відсутні підстави для кваліфікації його дій за п. 2.5 ПДР України та притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

При винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови, порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,- Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винним та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 10 листопада 2023 року.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.