Справа № 461/5744/23 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/1269/23 Доповідач: Гончарук Л.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Цимбали Ірини Зіновіївни, представника Львівської митниці Держмитслужби України Кирчея Юрія Ярославовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Цимбали Ірини Зіновіївни на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2023 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено стягнення 343732,48 грн. штрафу.

Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , який згідно з протоколом про порушення митних правил №0788/20900/23 від 26.06.2023 року є предметом правопорушення - конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Відповідно до постанови, 05.11.2021 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці здійснено пропуск на митну територію України товару «Легковий автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT, категорія МІ, що використовувався, 2017 р.в., модельний рік - 2018 р., дата першої реєстрації: 13.07.2017 р., номер кузова: НОМЕР_1 , об`ємом- 1968см.куб., 100 Kw, тип двигуна - дизельний, колісна формула - 4x2. Країна виробництва - Німеччина (DE), виробник "VOLKSWAGEN". Призначений для використання по дорогах загального користування.», який переміщувався згідно з митною декларацією типу ІМ40ЕЕ № UA209180/2021/052075 від 04.11.2021.

Автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , переміщувався під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт № НОМЕР_2 ) відповідно до довіреності від 23.10.2021 № б/н (м. Київ), укладеної між ним та громадянином України ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_3 , від 25.12.2007, виданий Житомирським PB УМВС України в Житомирській області, адреса проживання - АДРЕСА_1 )

Підставою для пропуску на митну територію України автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт № НОМЕР_2 ) для здійснення митного контролю особисто подано такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , видане 17.07.2017 компетентними органами Німеччини, Kaufvertrag (рахунок-інвойс) від 03.11.2021 № б/н, довіреність від 23.10.2021 № б/н.

Відповідно до поданих до митного контролю ОСОБА_1 документів, продавцем автомобіля є компанія Transport Spedition Unternehmen Paltinger&Partner (Zweigstelle A-1020 Seitenhafenstrasse 17 /obj.31), а заявлена фактурна вартість автомобіля становить 3 700 євро (згідно з курсом НБУ станом на 05.11.2021 становить 112053,76 гривні).

05.11.2021 відділом митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці здійснено випуск у вільний обіг транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 на підставі митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA209180/2021/052357.

Митними органами Федеративної Республіки Німеччини листом від 17.03.2023 № Z46632023.UA.800039-DVIII.A.22 (вхідний лист Держмитслужби № 7179/11 від 20.03.2023) надано роздруківку митної декларації MRN №21DE28E6 від 02.11.2021. Відповідно до митної декларації №21DE28E6 продавцем (відправником) вказаного автомобіля є гр. Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 69, 49624 Cloppenburg, DE), отримувачем - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), а фактурна вартість автомобіля становить 11 350, 00 євро (згідно з курсом НБУ станом на 05.11.2021 відповідає сумі 343 732,48 гривні).

З метою своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, надіслано листи з проханням прибути до Львівської митниці для надання пояснень щодо обставин ввезення та митного оформлення зазначеного транспортного засобу на адреси: ОСОБА_1 (від 03.05.2023 №7.4/20- 02/10/10975, від 14.06.2023 №7.4/20-02/10/14821), ОСОБА_2 (від 03.05.2023 №7.4/20-02/10/ НОМЕР_5 ) та ФОП ОСОБА_5 (від 03.05.2023 №7.4/20- 02/14/ НОМЕР_6 ). Жоден із зазначених осіб на виклик до Львівської митниці для надання пояснень не з`явився.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинено дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів (рахунок-інвойс від 03.11.2021 № б/н), що містять неправдиві відомості щодо продавця та вартості товару.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

На вказану постанову захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Цимбала І.З. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 27.07.2023, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі № 461/5744/23 закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що при здійсненні митного оформлення щодо транспортного засобу Volkswagen Passat категорії М1, модельний рік 2018 року, номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_1 надавались документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , видане 17.07.2017 року компетентними органами Німеччини, Kaufvertrag (рахунок-інвойс) від 03.11.2021, довіреність від 23.10.2021 року.

За результатом здійснення посадовими особами відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці всього обсягу дій щодо перевірки (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) жодних порушень виявлено не було, сумнівів у достовірності поданих документів також не висловлено, відтак і випущено Volkswagen Passat у вільний обіг.

Крім цього, жоден з документів, які надавалися для митного оформлення у встановленому законом порядку недійсним не визнано. Відтак, митне оформлення спірного транспортного засобу відбувалося у листопаді 2021 року, під час митного оформлення автомобіля жодних рішень про коригування митної вартості не приймалось, будь-яких зауважень від митних органів не надходило, всі митні процедури були завершені.

Також, захисник звертає увагу на те, що у оскаржуваній постанові суд першої інстанції, як на доказ, посилається на лист митних органів Федеративної Республіки Німеччини від 17.03.2023 року № Z4663-2023.UA.800039-DVIII.A.22.

Вказує, що на момент подання цієї апеляційної скарги, особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Цимбалі І.З. не відомий зміст такого листа, порядок його отримання, обсяг та зміст документів, які до нього долучались. Водночас, апелянт, в будь-якому випадку, наполягає на критичній оцінці будь-яких документів/відомостей, що ставлять під сумнів правомірність здійснення процедури завезення на митну територію України вищезгаданого транспортного засобу.

Вважає, що у оскаржуваній постанові не надано жодного належного обґрунтування/оцінки доказам, які б могли свідчити, що ОСОБА_1 вчинив будь-які умисні дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зауважує, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату та час проведення судових засідань у даній справі, в тому числі, щодо дати судового засідання, за результатами якого і було винесено оскаржувану постанову, тому був позбавлений права на надання пояснень та висловлення заперечень щодо обставин зафіксованих у протоколі, про існування цієї справи ОСОБА_1 стало відомо лише за фактом отримання примірника оскаржуваної постанови 19.08.2023, тобто вже після спливу десятиденного строку на оскарження такої, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.

13 вересня 2023 року захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Цимбала І.З. подала додаткові пояснення, в яких вказує, що митним органом з метою визначення вартості транспортного засобу Volkswagen Passat (VIN: НОМЕР_1 ) експертизи призначено не було, хоча фактично саме питання вартості такого транспортного засобу є вирішальним для встановлення наявності або відсутності правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вказує, що у матеріалах даної справи відсутні не лише висновок експертизи (який мав би бути обов`язковим додатком до звернення, а й звернення митного посту «Краковець» до Держмитслужби України щодо запиту до митних органів Німеччини, докази проведення попередньої перевірки.

Звертає увагу, що документ митних органів Німеччини вчинено іноземною мовою, офіційний переклад такого у матеріалах справи відсутній, що, відповідно, унеможливлює встановлення достеменного змісту такого документа.

Таким чином, будь-які твердження Львівської митниці, що цифрові позначення, наявні у відповідному документі, позначають саме задекларовану вартість транспортного засобу, а не будь-які інші можливі дані є, на її думку, необґрунтованими та недоведеними жодними матеріалами справи.

Стверджує, що документ митних органів Німеччини MRN №21DE28Е6 від 02.11.2021 не може вважатись належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Підкреслює, що наявний у матеріалах справи «одиничний огляд» не належить до документів, які б подавались до митного оформлення, не є копією договору купівлі продажу та не свідчить про завершення експорту з ЄС. Відтак, лист митних органів та долучений «одиничний огляд» не є належними та допустимими доказами у справі.

Вважає, що матеріали справи не містять ні належно оформленого запиту, ні експортної декларації, ні договору купівлі-продажу, а відтак лист з «одиничним оглядом», на які покликається митний орган, не можуть бути доказами вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

У судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 10.11.2023 особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від такого не надходило. Натомість, захисник адвокат Цимбала І.З. не заперечила проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, неявка правопорушника у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши виступ захисника адвоката Цимбали І.З. на підтримання поданої апеляційної скарги, представника Львівської митниці Держмитслужби України Кирчея Ю.Я., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Частиною першою ст. 198 МК України передбачено, що органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

У розумінні ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Так, відповідно до протоколу про порушення митних правил від 26.06.2023 № 0788/20900/23, 05.11.2021 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці здійснено пропуск на митну територію України товару «Легковий автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT, категорія МІ, що використовувався, 2017 р.в., модельний рік - 2018 р., дата першої реєстрації: 13.07.2017 р., номер кузова: НОМЕР_1 , об`ємом - 1968см.куб., 100 Kw, тип двигуна - дизельний, колісна формула - 4x2. Країна виробництва - Німеччина (DE), виробник "VOLKSWAGEN". Призначений для використання по дорогах загального користування.», який переміщувався згідно з митною декларацією типу ІМ40ЕЕ № UA209180/2021/052075 від 04.11.2021.

Автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , переміщувався під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт № НОМЕР_2 ) відповідно до довіреності від 23.10.2021 № б/н (м. Київ), укладеної між ним та громадянином України ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_3 , від 25.12.2007, виданий Житомирським PB УМВС України в Житомирській області, адреса проживання - АДРЕСА_1 )

Підставою для пропуску на митну територію України автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт № НОМЕР_2 ) для здійснення митного контролю особисто подано такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , видане 17.07.2017 компетентними органами Німеччини, Kaufvertrag (рахунок-інвойс) від 03.11.2021 № б/н, довіреність від 23.10.2021 № б/н.

Відповідно до поданих до митного контролю ОСОБА_1 документів, продавцем автомобіля є компанія Transport Spedition Unternehmen Paltinger&Partner (Zweigstelle A-1020 Seitenhafenstrasse 17 /obj.31), а заявлена фактурна вартість автомобіля становить 3 700 євро (згідно з курсом НБУ станом на 05.11.2021 становить 112053,76 гривні).

05.11.2021 відділом митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці здійснено випуск у вільний обіг транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 на підставі митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA209180/2021/052357.

Митними органами Федеративної Республіки Німеччини листом від 17.03.2023 № Z46632023.UA.800039-DVIII.A.22 (вхідний лист Держмитслужби № 7179/11 від 20.03.2023) надано роздруківку митної декларації MRN №21DE28E6 від 02.11.2021. Відповідно до митної декларації №21DE28E6 продавцем (відправником) вказаного автомобіля є гр. Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 69, 49624 Cloppenburg, DE), отримувачем - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), а фактурна вартість автомобіля становить 11 350, 00 євро (згідно з курсом НБУ станом на 05.11.2021 відповідає сумі 343 732,48 гривні).

З метою своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, надіслано листи з проханням прибути до Львівської митниці для надання пояснень щодо обставин ввезення та митного оформлення зазначеного транспортного засобу на адреси: ОСОБА_1 (від 03.05.2023 №7.4/20- 02/10/10975, від 14.06.2023 №7.4/20-02/10/14821), ОСОБА_2 (від 03.05.2023 №7.4/20-02/10/ НОМЕР_5 ) та ФОП ОСОБА_5 (від 03.05.2023 №7.4/20- 02/14/ НОМЕР_6 ). Жоден із зазначених осіб на виклик до Львівської митниці для надання пояснень не з`явився.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинено дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів (рахунок-інвойс від 03.11.2021 № б/н), що містять неправдиві відомості щодо продавця та вартості товару.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Своє рішення суддя мотивував, зокрема, тим, що факт вчинення митного правопорушення підтверджується: даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил №0788/20900/23 від 26.06.2023 року та інших матеріалах справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.

При цьому, судом апеляційної інстанції береться до уваги і те, що стороною захисту на підтвердження доводів про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надано жодного доказу, який міг би ставити під сумніви правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 483 МК України встановлено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За змістом вищевказаної норми, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватись, у тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх кількості та вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Твердження апелянта про те, що у оскаржуваній постанові не надано жодного належного обґрунтування/оцінки доказам, які б могли свідчити, що ОСОБА_1 вчинив будь-які умисні дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0788/20900/23 від 26.06.2023, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо продавця та вартості товару.

Матеріалами справи встановлено, що факт вчинення митного правопорушення підтверджується даними, а саме: протоколом про порушення митних правил 0788/20900/23 від 26.06.2023; листом Львівської митниці від 03.05.2023 №7.4/20-02/10/10975; листом Львівської митниці від 14.06.2023 №7.4/20-02/10/14821; листом Львівської митниці від 03.05.2023 №7.4/20-02/14/10982; листом Львівської митниці від 03.05.2023 №7.4/20-02/10/10977; листом Львівської митниці від 23.05.2023 №7.4/20-02/8.10/12762; листом Львівської митниці від 25.05.2023 №7.4/20-02/8.10/13068; листом органів Федеративної Республіки Німеччини від 17.03.2023; доповідною запискою головного державного інспектора УБК та ПМП Львівської митниці Н.Габи; службовими записками; та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Таким чином, матеріали справи містять фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку можна стверджувати про вчинення безпосередньо ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо продавця та вартості товару. Належні документи (докази) на основі яких митницею встановлено причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення матеріали справи містять, дані матеріали доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій на вчинення інкримінованого правопорушення, а доводи щодо його не причетності до правопорушення ґрунтуються на припущеннях.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції з приводу того, що винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами, ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на позицію Конституційного Суду України викладену в рішенні від 05 липня 2023 року по справі № 3-46/2022(95/22, 170/22, 233/22) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого частини першої статті 483 Митного кодексу України.

Так, згідно з вищезазначеним рішенням, Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України (щодо санкції частини даної статті).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що для досягнення легітимної мети суд повинен мати дискрецію. Однак суд під час розгляду справи про порушення митних правил за частиною першою статті 483 Кодексу не може забезпечити індивідуалізації відповідальності через: відсутність у зазначеній статті Кодексу інших видів стягнень; неможливість зміни розміру відсотків, за якими визначено штраф і обов`язковість застосування конфіскації. Неможливість вибору виду та розміру адміністративного стягнення з урахуванням обставин справи, а саме: характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, унеможливлює справедливий розгляд справи судом.

Таке законодавче регулювання суперечить засадам демократичного суспільства, базованого на верховенстві права (правовладді) (in democratic society quided by the rule of law). А тому, абзац другий частини першої статті 483 Кодексу суперечить приписам частини першої статті 8, частин першої, четвертої статті 41, частини другої статті 61, частини першої статті 64 Конституції України.

Зазначене також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Краєва проти України (Krayeva v.Ukraine від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що: «накладення штрафу як таке становитиме втручання у право, гарантоване абзацом першим статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки воно позбавляє особу, якої це стосується, певної частки майна, а саме суми, яку має бути сплачено» (§ 23); «щоб бути сумісним зі статтею 1 Першого протоколу, захід (втручання) має відповідати трьом умовам: він має бути правомірним, мати правомірну мету та забезпечувати справедливий баланс між загальним інтересом суспільства й основоположними правами особи» (§ 24).

За частиною першою статті 483 Митного кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, сам собою є надмірно великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків. Брак будь-якої дискреції у цьому випадку не дав українським судам можливості оцінити осібну ситуацію, унаслідок чого втрачається сенс будь-якого оцінювання. Суд уже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права власності особи (§31).

Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають. Принцип домірності має бути дотриманий не лише під час визначення норм, які стосуються суворості санкції, а й під час оцінювання тих факторів, що їх має бути взято до уваги, коли визначають санкції (рішення у справі Imeri v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14), §84).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Отже, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу», дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Вказана позиція Європейського Суду щодо необхідності забезпечення необхідного справедливого балансу між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава в цій сфері, також відображена у справі «Садоча проти України».

Суд вказав, що захід у вигляді конфіскації відповідає загальному суспільному інтересу, підкресливши, що необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар» (рішення від 11 липня 2019 року ( п. п. 26, 27).

Окрім цього, на думку Європейського суду з прав людини, «стаття 1 Першого протоколу вимагає, щоб будь-яке втручання було виправдано домірним стосовно визначеної мети. Тобто потрібно досягти „справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та потребами захисту основоположних прав людини. Потрібного балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справах The Former King of Greece and Others v. Greece від 28 листопада 2002 року (заява № 25701/94), ECHR 2000-ХІІ, § 79, § 82; Jahn and Others v. Germny від 30 червня 2005 року (заяви №№ 46720/99, 72203/01, 72552/01), ECHR 2005-УІ, § 81-94» рішення у справі Gogitidze and Others v. Gejrmany від 12 травня 2015 року (заява № 36862/05), § 97).

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку слід враховувати практику ЄСПЛ щодо співмірності покарання, застосованого до особи, що передбачає обов`язкове застосування штрафу та конфіскація товару, як санкції за порушення митних правил, встановлених ст.483 Митного кодексу (справа «Краєва проти України» (заява №72858/13)).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ, від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.

Відповідно до ч. 1 ст. 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Однак, в даному випадку, апеляційний суд вважає, що саме конфіскація товарів, безпосередніх предметів вчинення адміністративного правопорушення, забезпечить той справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, який буде і достатнім для покарання особи за вчинене порушення, так і для забезпечення компенсації порушених прав, з огляду на те, що такі товари підлягають безоплатній передачі їх у власність держави.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу суперечитиме положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, а також висновкам, викладеним у рішенні КСУ від 05.07.2023 року та у рішеннях ЄСПЛ, які наведені вище, не забезпечить справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, буде непропорційним і не узгоджуватиметься з принципом верховенства права.

Враховуючи викладене, постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2023 року в частині накладення стягнення у виді штрафу необхідно змінити як таку, що не відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, а також висновкам, викладеним у рішенні КСУ від 05 липня 2023 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Цимбалі Ірині Зіновіївні строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Цимбали Ірини Зіновіївни задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови судді вказівку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів (343 732,48 грн ).

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук