ПОСТАНОВА

Іменем України

№ 610/688/23 № 3/610/306/2023
м. Балаклія08 листопада 2023 року

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крючки Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого і проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 554946 від 14.08.2023 ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що: «09.08.2023 о 19.00 год ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 , в ході чого приніс останній моральні страждання. Подія відбувалася за адресою: АДРЕСА_2 ».

ОСОБА_1 належним чином викликався для розгляду справи про адміністративне правопорушення на 16.08.2023, 03.10.2023, 18.10.2023 та 08.11.2023 шляхом направлення рекомендованим листом повісток про виклик за вказаною у протоколі адресою місця проживання (а.с. 12, 13, 17, 22) та за вказаним в матеріалах справи номером телефону, однак повістки поштою не отримує (а.с. 15-16, 19-20, 27-28) на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 14, 18, 21, 24), про зміну адреси перебування суд не повідомляв.

Окрім того, на сайті судової влади, який перебуває у загальному доступі, є список судових справ, призначених до розгляду.

Розгляд справи відкладався через неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом вжито усі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак він чи його адвокат для розгляду справи не з`явились, про причини неявки не повідомили, поважності причин неявки не убачається, клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за їхньої відсутності, письмових пояснень тощо не надали.

У рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 у протоколі пояснення не надав, другий примірник протоколу отримав під підпис.

Тобто очевидно, що ОСОБА_1 було відомо про складення стосовно нього 14.08.2023 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак заходів з метою з`ясування наявності у провадженні суду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення та її судового розгляду він не вживав, тим самим знехтував своїми процесуальними обов`язками.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Окрім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

Ураховуючи, що судом були вжиті заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні, приймаючи до уваги строк розгляду справи, який закінчується 09.11.2023, принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, відсутність вимог обов`язкової участі особи, щодо якої розглядається протокол за даною категорією справ, ненадання доказів поважності причин неявки в судове засідання, тому розгляд справи проводиться за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки він на свій власний розсуд розпоряджається своїми правами.

Окрім того, права ОСОБА_1 урівноважуються можливістю подання апеляційної скарги на рішення суду та можуть бути відновлені шляхом відстоювання своєї позиції в апеляційному суді.

Потерпіла ОСОБА_2 належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи за вказаним в матеріалах справи номером телефону, про що свідчить телефонограма (а.с. 25) однак в судове засідання не прибула.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх, нездатність захистити себе або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно, в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, залякування чи переслідування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, тощо) і це є обов`язковим.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обвинувачення до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього: довідка про результати розгляду матеріалу, зареєстрованому в ІП «Єдиний облік» ІТС «ІПНП» № 4863 від 10.08.2023; протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.08.2023 від ОСОБА_2 ; письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 від 10.08.2023, при цьому обидва пояснення є нечитабельними. Інших доказів на підтвердження зазначених обставин не надано.

Свідки відсутні.

Обвинувачення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП зведено до вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 .

Проте наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини в суді не було підтверджено.

Отже у протоколі про адміністративне правопорушення пояснення ОСОБА_1 відсутні, ксерокопії його пояснень та пояснень потерпілої ОСОБА_2 , які написані нерозбірливим почерком, є взагалі нечитабельними. Окрім того, матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є матір`ю і сином або перебувають у інших родинних відносинах, спільно проживають, пов`язані спільним побутом тощо, тобто є особами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Отже не доведена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, за відсутності інших даних, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі час та місці вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Тобто інкриміноване ОСОБА_1 обвинувачення в суді свого підтвердження не знайшло.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 247, 252, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Стригуненко