ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Анісімової А.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Шлецер А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу, яка надійшла з Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

за ч. 1 ст. 185-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2023 року о 10-00 годині за адресою: м.Запоріжжя пр. Соборний 206 ОСОБА_1 організував проведення мітингу та вуличного походу по пр. Соборний до буд. 164 (ЗОДА) в порушення встановленого порядку, чим порушив вимоги ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», наказ голови Запорізької ОДА №297 від 01.10.2022 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 185-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що винним у вчиненні адміністративного правопорушення себе не визнає, оскільки вважає, що законизараз тлумачяться по різному. Коли міська рада організує якісь заходи на відкритому просторі, то це можна проводити, а якщо вони вийшли вимагати гроші на Збройні Сили України, то це одразу адміністративне правопорушення. І вони вийшли не тому, що їм нічого робити, а насправді, тому, що вони не згодні з тим, що відбувається у місті і бажають вплинути на зміни які відбулися у місті. Їх наміри дуже прозорі, він нічого не приховує. Вони мали зустріч з паном ОСОБА_2 . Єдиний момент який він не зробив, те, що не написав повідомлення на Запорізьку міську раду про проведення мітингу. Він думав, якщо він зустрівся з ОСОБА_3 заздалегідь, тому і писати нічого не потрібно. Вони хотіли і вони могли зустрітися з поліцією, попередити про мітинг. Поліція вже це знала, вони самі з ними зв`язалися, проте так і не зустрілися. Після мітингу з поліцією спілкувалися і останні спитали чому з ними не зустрілися, на що поліції було повідомлено, що було бажання зустрітися, проте ніхто не зв`язався. До цього два мітинги було, все робили узгоджено. На цей раз просто з поліцією не зв`язалися, проте поліція була присутня на мітингу, за що вони їй вдячні. На відео видно, що це був мирний мітинг, не порушувалися Правила дорожнього руху, громадський порядок, шкоду не завдано.

Вину він не визнає, бо не бачить у цьому адміністративного правопорушення, тому що по різному тлумачяться закони та заборони. Не було заборони суду, а як би вона була, то мітинг не проводили би. Про обізнаність з наказом про заборону мітингів під час воєнного стану та відповідальністю - за це був обізнаний і попереджений.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шлецер А.А. заявив клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано рішеннями Європейського суду з прав людини. У судовому засіданні вказав, що притягнення до відповідальності за ст. 185-1 КУпАП є порушенням права особи на свободу слова. Також пояснив, що те, що ОСОБА_1 є організатором мітингу є суб`єктивною думкою особи, яка склала протокол, доказів цього немає. Вказав, що наказ військової адміністрації це суб`єктивна думка однієї особи, оскільки є підзаконні акти, які стоять вище, ніж наказ військової адміністрації, а тому просить закрити провадження у справі.

На уточнюючі питання після пояснень представника, ОСОБА_1 суду пояснив, що заперечує, що є організатором мітингу, просто саме до нього підійшли поліцейські. Поліцейські коли писали його пояснення, вказали його організатором, а він цього не заперечив і з цим погодився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, оглянувши та дослідивши матеріали справи, у тому числі і відеофіксацію, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Статтею 39 Конституції України обумовлено, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Право громадян збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, закріплене в статті 39 Конституції України, - їх невідчужуване і непорушне право, гарантоване Основним Законом України.

Разом із цим, відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Тобто, гарантоване статтею 39 Конституції України право може бути обмежено в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України з 05:30 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє дотепер.

Згідно п.8 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, забороняти проведення мирних зборів, мітингів, походів і демонстрацій, інших масових заходів.

Більше того, щодо гарантій законності в умовах воєнного стану зазначено, в умовах воєнного стану забороняються проведення страйків, масових зібрань та акцій (згідно ст. 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Наказом голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації №297 від 01.10.2022 року про заборону масових заходів з 01 жовтня 2022 року, згідно якого, керуючись Законом України «Про правовий режим воєнного стану», ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Указами Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022 №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», рішенням Ради оборони Запорізької області від 01.10.2022 року №131 «Про запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Запорізькій області» та враховуючи реальну загрозу життю і безпеці осіб, інтересам суспільства та держави, а також для забезпечення громадського порядку на території м.Запоріжжя та Запорізької області, наказано: 1.Запровадити та здійснювати з 01.10.2022 року на території м.Запоріжжя та Запорізької області захід правового режиму воєнного стану, визначений у п.8 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану, а саме: заборона проведення мирних зборів, мітингів, походів і демонстрацій, інших масових заходів.

Відповідно до ч. 1 ст.185-1 КУпАП порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій тягне за собою попередження або накладення штрафу від десяти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, у т.ч. долучений до матеріалів справи лазерний диск із відеозаписами, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю доведена та знайшла своє підтвердження доказами, дослідженими під час судового розгляду даної справи, а саме:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 888143 від 28.10.2023 року, де викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-1 КУпАП. Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

- листом попередженням від 28.10.2023 року про недопущення порушень під час проведення мирних зборів, мітингів, походів і демонстрацій, інших масових заходів та норм діючого законодавства України, згідно якого майором поліції Сорока М. проведено бесіду з ОСОБА_1 , під час якої роз`яснено положення чинного законодавства, він попереджений про наслідки, які передбачені за правопорушення та невиконання вимог чинного законодавства, який отримано ОСОБА_1 та підписано ним без зауважень, що підтверджено ОСОБА_1 у судовому засіданні.

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається, що 28.10.2023 року о 09:46 год. працівниками поліції попереджений ОСОБА_1 про недопущення порушень під час проведення мирного мітингу, йому роз`яснені положення Конституції, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», наказу Запорізької обласної державної адміністрації від 01.10.2022 року № 297 від 01.10.2022 року. ОСОБА_1 попереджений про відповідальність за правопорушення та невиконання вимог чинного законодавства.

-оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається, що 28.10.2023 року о 10 годині відбулося проведення мирного мітингу та вуличної ходи громадянами міста по пр. Соборний до буд. 164 - Запорізької обласної державної адміністрації. На вказаному відео наявна інформація стосовно ОСОБА_1 , як одного із організаторів мирного мітингу та ходи, у тому числі, встановлено, що він спілкувався з поліцією як організатор мітингу, керував рухом та напрямом вуличної ходи, за допомогою гучномовця звертався до присутніх на заході осіб.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП.

- наказом голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації №297 від 01.10.2022 року, про заборону масових заходів з 01 жовтня 2022 року.

- даними письмового опитування ОСОБА_4 , згідно якого начальник управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради повідомив, що 28.10.2023 року йому стало відомо, що біля ЗМР зібралися люди у кількості близько 100 осіб. В ході моніторингу ситуації від дізнався, що біля ЗМР зібралися представники громадського руху «Платформа ВУС», і що організатором зазначеного заходу є ОСОБА_1 , якого він в свою чергу запросив до кабінету та повідомив йому вимоги Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та наказ голови ЗОДА №297 від 01.10.2022 року, щодо заборони проведення мітингів та вуличних проходів. Проте, ОСОБА_1 повідомив, що він у будь-якому випадку проведе зазначений захід.

- письмовим опитуванням ОСОБА_1 , згідно якого, 28.10.2023 року вказав, що він вирішив зібрати мітинг оскільки грошові кошти міського бюджету витрачаються на бруківку, а не на потреби ЗСУ, що є головнішим під час воєнного стану. Він вирішив зібрати мітинг для того, щоб дане питання керівництвом міської ради та ЗОДА було переглянуто та вирішене. 28.10.2023 року він зібрав близько 200 чоловік о 10 годині біля Запорізької міської ради. Про те, що проведення мітингів під час воєнного стану без узгодження являється адміністративним правопорушенням йому було відомо, також додатково працівниками поліції доведено перед початком мітингу. Вину свою не визнає, так як діяв в інтересах держави.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Таким чином, оцінюючи дані докази в сукупності суддя приходить до висновку, що вони є послідовними, доповнюють один одного з достатнім взаємним зв`язком між собою, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Щодо доводів ОСОБА_1 у судовому засіданні стосовно недосконалості законодавства, різного його тлумачення учасниками правовідносин, то суд зазначає, що конституційним обов`язком громадянина України в силу ст.68 Конституції України є обов`язок неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а незгода із законами, як і їх незнання не звільняє від обов`язку їх додержуватися та у разі порушення - від юридичної відповідальності за таке порушення.

Юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер.

Тлумачення Конституції та законів України - виключна прерогатива Конституційного Суду України.

З огляду на вищевикладене, гарантоване ст.39 Конституції України право громадяни збиратися мирно і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, в силу ст. 64 Конституції України може бути обмежено в умовах воєнного або надзвичайного стану, який наразі запроваджено в Україні, і це право обмежено на підставі п.8 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» наказом голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації №297 від 01.10.2022 року, який не скасований і діє на території м.Запоріжжя та Запорізької області, а тому твердження представника Шлецер А.А. про те, що наказ військової адміністрації це суб`єктивна думка однієї особи, є власним тлумаченням закону представником особи, яка притягується до відповідальності і є безпідставними, як і посилання на нерелевантну практику ЕСПЛ викладену у рішеннях по справах, які розглядалися національними судами не під час дії воєнного стану.

Суд зауважує, що Конституційний Суд України у абзаці третій-шостий пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 39 Конституції України про завчасне сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій (справа щодо завчасного сповіщення про мирні зібрання) від 19 квітня 2001 року № 4-рп/2001, зазначив наступне. Право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації може бути реалізоване за умови обов`язкового завчасного сповіщення про це органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування. Таке сповіщення має здійснюватися громадянами через організаторів масових зібрань. Конституційний Суд України вважає, що тривалість строків завчасного сповіщення має бути у розумних межах і не повинна обмежувати передбаченого статтею 39 Конституції України права громадян на проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій. Такі строки мають слугувати гарантією реалізації цього права громадян. Упродовж цього строку зазначені органи мають здійснити і ряд підготовчих заходів, зокрема, щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингу, походу чи демонстрації, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей. У разі необхідності органи виконавчої влади чи місцевого самоврядування можуть погоджувати з організаторами масових зібрань дату, час, місце, маршрут, умови, тривалість їх проведення тощо. Тривалість строку завчасного сповіщення має бути достатньою для того, щоб органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування могли визначитися, чи відповідає проведення таких зібрань чинному законодавству, та в разі потреби, згідно з частиною другою статті 39 Конституції України, звернутися до суду для вирішення спірних питань.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він був обізнаний з наказом про заборону мітингів під час воєнного стану та відповідальністю за порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, про що йому також додатково роз`яснено поліцією перед початком мирного мітингу. Підтвердив він у судовому засіданні також і недотримання ним порядку проведення мітингу щодо завчасного письмового сповіщення про проведення мітингу як Запорізької міської раду, так і поліції, попри те, що відсутність завчасного письмового сповіщення позбавляє органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування можливості виконати покладені законом обов`язки і вжити усіх належних заходів з метою забезпечення умов для безперешкодного проведення даного зібрання і підтримання громадського порядку, охорони прав і свобод інших людей.

З огляду на вказане, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 з приводу того, що 28.10.2023 була відсутня заборона суду на проведення мітингу, а тому мітинг було проведено, з огляду на його ж власні пояснення щодо того, що про проведення мітингу письмового завчасного сповіщення до органів виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування ним зроблено не було, що позбавило органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування можливості визначитися, чи відповідає проведення таких зібрань чинному законодавству, та в разі потреби, згідно з частиною другою статті 39 Конституції України, звернутися до суду для вирішення спірних питань.

Тим більше, заборона проведення мітингів під час воєнного стану встановлена вищенаведеними нормативними актами, з якими був обізнаний ОСОБА_1 про що сам і повідомив в судовому засіданні, що не передбачає постановлення додатково ще і ухвали суду про заборону проведення мирного мітингу під час воєнного стану.

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що м. Запоріжжя є прифронтовим містом та знаходиться під загрозою постійних обстрілів. Місце масового скупчення людей у центрі міста біля будівлі міської ради, заздалегідь анонсоване у засобах масової інформації, незалежно від пріоритетів та високої мети такого масового заходу, може стати ціллю для чергового ворожого удару, а тому проведення такого масового заходу під час дії воєнного стану та ще й без попереднього сповіщення про такий захід відповідні органи, наражає на небезпеку найвищу цінність держави - життя людей.

Варто уваги, що попри вкрай небезпечну обстановку в м. Запоріжжі, постійні оголошення повітряної тривоги у місті, заборону проведення масових заходів, поліцію про проведення масового заходу - мирного мітингу, незважаючи на те, що працівники поліції зв`язувалися з організаторами мітингу напередодні з метою забезпечення безпеки громадян з питань проведення мітингу, завчасно сповіщено ОСОБА_1 не було, про що він сам зазначив у судовому засіданні.

Також, з огляду на зміст власних пояснень ОСОБА_1 як під час складення протоколу, так і у судовому засіданні, зміст доказів, які долучені до матеріалів справи, у тому числі і відеодоказів, з яких встановлено, що ОСОБА_1 був організатором мирного мітингу та вуличного походу 28.10.2023 року під час воєнного стану, заперечення ним обставин, що він є організатором мітингу під час надання пояснень на уточнюючі питання в судовому засіданні, які суперечать його ж власним поясненням у цьому ж судовому засіданні та не узгоджуються з матеріалами справи, суд розцінює як бажання ухилитися від відповідальності за власні дії щодо порушення встановленого порядку організації та проведення мітингу та вуличної ходи.

Таким чином, не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , враховуючи, що ОСОБА_1 організував проведення мітингу та вуличного походу по пр. Соборний до буд. 164 (ЗОДА) в порушення вимоги ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», наказу голови Запорізької ОДА №297 від 01.10.2022 року, суд вважає, що в діяннях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП, а саме, порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.23 КУПАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно винен у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП, за що передбачена адміністративна відповідальність, але з урахуванням обставин справи, характеру порушення, суд вважає застосувати ст. 22 КУпАП, яка передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, а адміністративну справу за ч. 1 ст. 185-1 КУпАП закрити, оскільки діяння, вчинене ОСОБА_1 містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-1 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення. Зокрема, дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, а мирний мітинг та хода стосувалися найголовнішого в Україні питання - потреб Збройних Сил України, що є надтерміновим та пріоритетним питанням під час воєнного стану.

Також суд бере до уваги обставини, передбачені ст.280 КУпАП, ступінь вини ОСОБА_1 , його особу, ті обставини, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

При цьому суд врахував відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, а також, що дане порушення не потягло за собою будь-яких наслідків, що негативно вплинули на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, тяжких наслідків від даного правопорушення не наступило, від вчиненого правопорушення інші особи не постраждали.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України та попередження вчинення ним нових правопорушень достатньо обмежитись усним зауваженням.

Суд вважає, що таке звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження, в даному конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 22, ч. 1 ст. 185-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 185-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Ю.В. Апаллонова