ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К.Е.розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2023 о 12 год. 50 хв. в м. Рівне, вул. Дворецька, 68, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Volkswagen днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків відмовився, здавати біологічне середовище сеча відмовився.

Чим порушив п. 2.5. (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу додаються: акт огляду, направлення, пояснення свідків, зобов`язання, відеодиск. Посвідчення водія не вилучалось. Пояснення надасть в суді.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_2 винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнавпросив справу закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, суду пояснив, що поліцейські незаконно зупинили його транспортний засіб, а тому всі докази по справі не є неналежними, ознак наркотичного сп`яніння не мав, а пальці рук тремтіли тому що хвилювався.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного:

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 2 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877 визначено: Національна поліція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а також передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у вказаному стані, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, направлення водіїв для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння регулюється: Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП); наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853, яким затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі за текстом Інструкція №1395); постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі за текстом Порядок №1103); наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858, яким затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за текстом Інструкція №1452/735).

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, ч. 4 РозділуX Інструкції №1395, пп. 3, 4, 5 Порядку №1103: огляд особи, яка керувала транспортним засобом, зокрема на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частина 6 ст. 266 КУпАП, частина 3 Розділу X Інструкції №1395 зобов`язує поліцейських, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснювати виключно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме Порядок №1103.

Частина 7 Інструкції №1452/735 вказує на те що, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 3 Порядку №1103: під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Про що складається акт огляду.

Отже, з аналізу вказаних вимог нормативно правових актів слідує що, поліцейський повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак сп`яніння, в тому числі і ознак наркотичного сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Як слідує з наявного у матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.07.2023р. складеного о 12 год. 52 хв., в якому зазначено що ОСОБА_1 від огляду відмовився, то суд відноситься до такого документу критично, оскільки, як слідує з відеозаписів подій 03.07.2023р., водію не пропонувався такий огляд на місці зупинки ТЗ, та водій не відмовлявся від такого огляду на місці зупинки ТЗ, а о 12:52 год. поліцейські та водій ОСОБА_3 рухались у поліцейському автомобілі до медичного закладу. Крім того, як слідує з відеозаписів, на місці зупинки ТЗ не було залучено зазначених у Акті свідків, що виключає їхню участь та справжність підписів. Такі свідки були залучені вперше лише при оформлені протоколу на території медичного закладу о 13:43 год.

Матеріали справи не містять належних відомостей про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння або ж незгоду з результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, що було б підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Зазначені вимоги поліцейським не виконані, таким чином, мало місце порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, що є безумовною підставою застосування судом ч. 5 ст. 266 КУпАП та визнання висновку медичного огляду недійсним.

Щодо вимоги ч. 12 Розділу ІІ Інструкції №1452/735, якою зазначено «У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я», то суд відноситься критично та до уваги не приймає з огляду на наступне:

Загальний порядок освідування водія на стан сп`яніння імперативно визначений ст. 266 КУпАП який після Конституції України має найвищу юридичну силу, аналогічний порядок передбачений Порядком №1103 та Інструкцією №1395.

Отже, ч. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 суперечить вимогам вищевказаних нормативних документів в тому числі і закону, а тому застосовуватись не може.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду викладений в його постанові від 08.04.2020 року в справі №826/25373/15 провадження №К/9901/30272/18 щодо ієрархічної колізії нормативно-правових актів, тобто колізії, яка виникає внаслідок регулювання одних фактичних відносин нормами, закріпленими в актах, що мають різну юридичну силу.

При цьому суд зауважив, що правило, яке використовується для подолання ієрархічних колізій, є таким: у разі суперечності застосовуються норми, що закріплюються в нормативно-правових актах, які мають більш високу юридичну силу.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Крім того, з оглянутого відеозапису подій 03.07.2023р не вбачаються всі зазначені у Протоколі та Направленні виявлені поліцейськими ознаки сп`яніння, а лише тремтіння рук, на що водій пояснив, що це від хвилювання.

Щодо доводів ОСОБА_1 про безпідставність зупинки його автомобіля, то суд погоджується із вказаним доводом, оскільки ні в справі ні з оглянутого відеозапису подій 03.07.2023р. немає підтвердження правомірності зупинки автомобіля, під його керуванням, що суперечить ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР, і є підставами вважати, що всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані неправомірними за правовим принципом концепції плодів отруйного дерева.

Саме така позиція, викладена в Постанові Івано-Франківського апеляційного суду у справі № 344/8791/22 від 13.09.2022 року та Постанові Чернівецького апеляційного суду по справі №718/1824/22 від 13.10.2022 року, та правовому висновку Верховного Суду у справі №686/11314/17 від 15.03.2019 року.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.1 ст.130, ст.ст.280,283,284,294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Даш`ян К.Е.