Справа № 373/1891/23
Номер провадження 3/373/892/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Хасанова В. В., за участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , працюючого водієм «Авто-Гаранд-08», -

за ч.2 ст.173-2 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

19.09.2023 ДОП відділу поліції №1 Бориспільського РУП Свириденком О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 10.09.2023 близько 22:00 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , ображаючи його нецензурною лайкою, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 своєї вини не визнав, та пояснив, що того дня відпочивав вдома, коли близько першої години ночі хтось постукав у двері; він, відчинивши двері, побачив свою дружину ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вже в будинку останні почали провокувати сварку через те, що двері в будинку були зачинені і вони вільно не могли до нього зайти. Жодних насильницьких дій він щодо сина не вчиняв.

Потерпілий ОСОБА_2 до суду не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали, долучені до протоколу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд, керуючись принципами всебічності, повноти, об`єктивності та законності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, відповідно до диспозиції ч. 2ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за умисне вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за будь-яке діяння (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) домашнього насильства, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 974426, ОСОБА_1 , перебуваючи 10.09.2023 близько 22:00 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , ображаючи його нецензурними словами.

До протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження наведених у ньому обставин долучено довідку по матеріалам ІТС ІПНП № 5297 від 10.09.2023; рапорт старшого інспектора-чергового Івахна О.В. з відомостями про реєстрацію заяви ОСОБА_5 про вчинення домашнього насильства; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.09.2023; письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ; терміновий заборонний припис щодо кривдника.

З письмових пояснень ОСОБА_2 слідує, що 10.09.2023, коли він повернувся додому із своєю матір`ю ОСОБА_5 , батько не відчиняв їм двері до будинку, а в наступному, впустивши їх до будинку почав погрожувати фізичним насильством, ображати людську гідність та честь.

Свідок ОСОБА_6 в судді пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 . Повернувшись 10.09.2023 із сином ОСОБА_7 додому, чоловік, який був напідпитку, почав виганяти їх з сином з будинку, висловлювався нецензурною лайкою на їх адресу.

Переглянутим в суді та долученим до матеріалів справи відео з мобільного телефона ОСОБА_1 встановлено, що 10.09.2023 в родині: між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникла сварка, під час якої жодних нецензурних слів, образ, погроз від ОСОБА_1 на адресу потерпілого, який є його сином не висловлювалось, навпаки, такі образи висловлювались на адресу ОСОБА_1 його сином та дружиною.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Слід зазначити, що Закон № 2229-VIII від 07.12.2017 року спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).

Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами.

Суд не має підстав вважати, що законодавець, приймаючи Закон № 2227-VIII, під терміном «домашнього насильства» мав намір визначити більш широке коло діянь, ніж міжнародне законодавство, на імплементацію якого він спрямований. Тому посилання лише на те, що потерпілим від правопорушення є член сім`ї винного, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Стамбульською Конвенцією та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19.

Тобто, статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають у сім`ї, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство.

Між тим, відомості, які доводили б, що у вказаних вище обставинах потерпілий відносився до певної вразливої групи чи знаходився у вразливій ситуації по відношенню до ОСОБА_1 , що у випадку конфлікту, могло б призвести до його страждань, у справі відсутні.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не вчиняв щодо ОСОБА_2 домашнього насильства, оскільки матеріали справи вказують виключно на те, що між ними виникла сварка.

Доказів, які б спростовували такий висновок суду, і беззаперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у справі не міститься.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. В.Хасанова