Справа 229/7797/23
Номер провадження 3/229/4038/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби та посада: ІНФОРМАЦІЯ_3 , гранатометник, за ст.172-15 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

відповідно протоколу ДНК/Б-2 № 2039 від 02 листопаду 2023 р. в період 30.10.2023 р. солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, перебуваючи на посаді гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_3 пункту, виконуючи свої функціональні обов`язки, в зоні проведення бойових дій, в районі н.п. Дружківка Донецької області, в порушення ст. 93 Статуту внутрішньої служби ЗСУ виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, внаслідок чого було складено протокол ДНК/Б-2 №2016 від 30.10.2023 р. відділенням ВСП Донецького зонального відділу ВСП - військовою комендатурою м. Бахмут.

На підставі вищезазначеного солдат ОСОБА_1 , своїм недбалим ставленням, як військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, допустив невиконання своїх посадових обов`язків визначених статтями 16, 82, 83, 84, 93 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення. Провину у вчиненні правопорушеня за ст. 172-15 КУпАП не визнав, просив суд закрити провадження в зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі ДНК/Б-2 №2039, ОСОБА_1 притягують до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме "недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах дії правового режиму "воєнний стан".

Диспозиція ст. 172-15 КУпАП визначає склад правопорушення: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено діяння визначене в ч. 1 цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття "військові службові особи", під якими

розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

До матеріалів справи долучено витяг з наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №170 від 05.07.2023 р. з якого вбачається, що солдат

ОСОБА_1 перебуває на посаді гранатометника першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, солдат ОСОБА_1 не є військовим начальником, або військовослужбовцем, який постійно чи тимчасово обіймає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а отже не відноситься до військових службових осіб в розумінні приписів ст. 173-13 КУпАП, і відповідно не є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 172-15 КУпАП.

Інших належних доказів, що ОСОБА_1 займає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків і є військовою службовою особою, суду не надано.

В протоколі ДНК/Б-2 №2039 від 02.11.2023 р. зазначено що солдата ОСОБА_1 притягають до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 КУпАП в зв`язку із вчинення ним правопорушення , за яке передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП , за якою на військовослужбовця складено протокол ДНК/Б-2 №2016 від 30.10.2023 р.

Отже з наведено вбачається, що солдата ОСОБА_1 за одне й те саме правопорушення двічі притягають до адміністративної відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення.

З долучених до матеріалів справи пояснень та клопотання ОСОБА_1 вбачається, що він визнає свою вину у вчиненому правопорушенні.

Сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-15,221,245,247-249,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП, до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.Л. Панова