Справа № 163/2264/23 Провадження №33/802/696/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн..

Стягнуто також з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20 вересня 2023 року о 18:50 год. в групі з іншою особою, в межах прикордонних знаків №№952-954 в порушення ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску без відповідних документів чи дозволу відповідних органів влади з метою переміщення тютюнових виробів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності та необґрунтованості. Зазначає про те, що він зі своїм братом ОСОБА_2 перебували в лісосмузі Ковельського району на відстані близько 2-х кілометрів від Державного кордону, де й збирали гриби. При цьому, наголошує, що місце пошуку грибів не належить до смуги місцевості між державним кордоном та лінією прикордонних інженерних споруджень, що на його думку, взагалі виключає подію адміністративного правопорушення. Близько 18:05 год. він рухався по лісосмузі, де в земляній заглибині природного походження прикритій гілками деревини ним було виявлено дві коробки обгорнуті чорною поліетиленовою плівкою. Про таку знахідку він повідомив свого брата ОСОБА_2 , який за 20 хв. підійшов до нього. Після цього, вони вирішили забрати такі коробки та повертатися додому, а в подальшому відвезти їх до поліції. Оскільки коробки були габаритними, то вони пакети із грибами залишили у місці виявлення коробок. Рухаючись додому вони були затримані працівниками прикордонної служби та доставлені на території прикордонної застави, де й було складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того вказує на те, що зазначені у рапорті прикордонника обставини з приводу того, що вони із братом рухались в сторону державного кордону і намагались незаконно перетнути його, не відповідають дійсності, оскільки вони рухались паралельно напрямку смуги Державного кордону України, що підтверджено схемою виявлення правопорушення. Водночас, звертає увагу, що рапорт службової особи не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності інших доказів підтвердження вчинення правопорушення. Вважає, що матеріали справи не містять належних доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАПА. Проте, суд першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про його винуватість у вчиненні такого адміністративного правопорушення. Тому, просить скасувати постанову, а провадженні у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився. При цьому, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення справи до суду не подавав. Тому, апеляційний суд з урахуванням положень ст.268 КУпАП вважає за можливе апеляційний розгляд проводити у відсутності цієї особи.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Ткачука О.В., який подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя суду першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ст.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

За диспозицією ч.2 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, окрім іншого, полягає у перетинанні групою осіб або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №239806 від 20.09.2023, який підписаний ОСОБА_1 , останньому ставиться у провину порушення ст.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Такий протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення і особу, яка його вчинила.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, підтверджуються рапортом інспектора прикордонної служби від 21.09.2023, протоколом огляду місця події від 20.09.2023, а також схемою виявлення правопорушників від 20.09.2023.

Вищенаведені докази є належними й допустимими в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки зібрані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено.

Поряд з цим, жодного доказу, який би піддавав сумніву достовірність складення протоколу щодо ОСОБА_1 , обставин, які викладені в ньому, а також в рапорті не надано.

Водночас, посилання апелянта на те, що він не мав наміру перетинати державний кордон України, оскільки разом із братом здійснював збір грибів, жодним чином не підтверджено будь-якими доказами, а також не спростовує його винуватості у порушенні ст.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон України». При цьому, як вбачається з матеріалів справи у них були виявлені не гриби, а тютюнові вироби, які запаковані у коробки, що обмотані темною поліетиленовою плівкою. Твердження про те, що такі коробки були ними виявлені і вони мали намір їх доставити до відділку поліції не підтверджено жодним доказом. Окрім того, про такі обставини ОСОБА_1 не вказував при їх затриманні, так як у письмовому поясненні зазначив лише про те, що не мав наміру перетинати державний кордон України. Жодних обставин та мети знаходження його у місці виявлення працівниками прикордонної служби у тому числі щодо збирання грибів, а також про знаходження таких коробок, не зазначав.

Також жодним чином не спростовує винуватості ОСОБА_1 той факт, що він разом з іншою особою рухались не в сторону державного кордону, а паралельно йому, оскільки усі докази в їх сукупності вказують на вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Таким чином, апеляційні доводи про відсутність належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, є цілком безпідставними.

З урахуванням наведеного, вищенаведені та усі інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене шляхом закриття провадження у справі.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції врахував характер вчинених проступків, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано, визначив стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.204-1 КпАП України, яке повністю відповідає положенням ст.ст.23, 33 КУпАП

Таким чином, постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 05.10.2023 щодо ОСОБА_1 є обґрунтованою, законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, без змін.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року в даній справі, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк