Номер провадження: 33/813/1750/23
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Виходець А.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Назарова Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Атамана Романа Степановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Назарова Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Атамана Романа Степановича на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: 3400 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду адвокат Назаров О.М., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а провадження закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Назаров О.М., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Атамана Р.С. посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.

Матеріали справи не містять належних даних, що ОСОБА_1 був водієм в розумінні вимог п.1.10 ПДР та рухався на транспортному засобі, а отже останній не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, на думку апелянта, крім протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності будь-яких належних та допустимих доказів, зокрема що він керував транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Більш того, апелянт звернув увагу, що ОСОБА_1 є неповнолітнім і відомостей що його діями було спричинено шкоду державним або суспільним інтересам матеріали справи не містять.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також його захисника - адвоката Назарова О.М., а також пояснення свідка лейтенанта поліції ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписом ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, не повно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 506310 від 22 червня 2023 року, вбачається, що 22 червня 2023 року в м. Одеса, по вул. Інглезі, 15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Dio 27 б/н, кузов: НОМЕР_1 , без посвідчення водія, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не погоджується з висновком районного суду про доведеність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які, на переконання апеляційного суду, були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до положень ч.2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення, тобто, сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Адміністративну відповідальність за порушення положень ст. 126 КУпАП несуть виключно водії, які керували транспортним засобом, що рухався. Тобто, основною ознакою, за якою визначається об`єктивна сторона даного правопорушення та за якою особу можна притягнути до адміністративної відповідальності є саме керування такою особою транспортним засобом.

Згідно постанови пленуму ВСУ № 14 від 23 грудня 2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 506310 від 22 червня 2023 року зазначено, що до протоколу додаються: відео з ПВР 471957, 470405. Однак матеріали справи не містять дисків з відеозаписом з місця події.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка лейтенант поліції ОСОБА_2 підтвердив що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 506310 від 22 червня 2023 рокувідносно ОСОБА_1 відеофіксація здійснювалася, та всі матеріали були здані у відповідні відділи управління поліції, проте в його повноваження не входить формування матеріалів адміністративної справи та направлення їх до суду.

Крім того, відповідно до відповіді УПП в Одеській області ДПП МВС України на адвокатський запит адвоката Назарова О.М., копія якого додана апелянтом до апеляційної скарги, вбачається що видати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №506310 від 22 червня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 можливості немає, оскільки вони вже знищені після закінчення строку їх зберігання (а.с.24-25).

Таким чином, матеріали справи не містять належних даних, що ОСОБА_1 був водієм в розуміння вимог п. 110 ПДР України та рухався на транспортному засобі, а отже останній не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення згідно ч.2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, матеріали справи не містять.

У зв`язку із тим, що у ході розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції виникли сумніви в частині відповідності висновку, а також обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, усунути які не виявилось можливим, суд ці сумніви, у відповідності до положень ст. 62 Конституції України тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню, з тих підстав, що судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП України, з закриттям провадження у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Назарова Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Атамана Романа Степановича- задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2023 року скасувати. Прийняти нову, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченою ч.2 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева