Справа № 301/462/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року щодо нього.

02 листопада 2023 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року.

Ретельно перевіривши доводи клопотання, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КупАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для правопорушника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

Апеляційний суд зважає на сталу практику, сформовану Європейським судом з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії»).

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова прийнята судом 06 березня 2023 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 07 березня 2023 року і спливає 16 березня 2023 року включно.

Повтору апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до Іршавського районного суду Закарпатської області 02 листопада 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 наводить ті самі, які вже вирішувалися Закарпатським апеляційним судом.

Разом з тим, повторний апеляційний перегляд аналогічних вимог чинним КУпАП не передбачено.

Положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Чинним КУпАП не передбачено повторність розгляду питань, які вже було вирішено.

Крім того, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 16.03.2023 (в межах строку на апеляційне оскарження), проте мав перешкоди в його отриманні, матеріали справи не містять, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апелянт не довів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення не знаходить, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду від 06 березня 2023 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КупАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.

Апеляційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага