Справа № 507/1199/23
Провадження № 3/507/797/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2023 року смт. Любашівка
Суддя Любашівського районного суду Одеської області Вужиловський О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
за ст. 130 ч. 1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 066301, складеного інспектором СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Лисенко В.С., 29.06.2023 року, о 09 годині 38 хвилин, на автодорозі Р-75 гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo», держномер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.
На підтвердження вини ОСОБА_1 , в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейським надано до суду: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 066301, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також відеозапис.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
При цьому, згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУ пАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно, суб`єктом цього адміністративного правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою частиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.
Суд виходить з того, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтованим, тобто зробленим на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 266 КпАП України Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Аналогічні, але більш конкретизовані вимоги передбачені спеціальною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Представник ОСОБА_1 адвокат Степанов В.В. надав в судове засідання клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП України посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, представник зазначив, що працівник поліції без будь-яких правових підстав зупинив автомобіль ОСОБА_1 , а тому всі подальші дії працівника поліції щодо виявлення ознак стану сп`яніння є незаконними. Крім того, поліцейський проводив відео фіксацію на власний телефон, а не нагрудну відеокамеру, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 18.12.2018 року № 1026. Вказаний відеозапис не є безперервним, а також файли датовані 13 липня 2023 року, хоча подія відбулась 29.06.2023 року. Тому, вказаний відеозапис не може бути належним доказом по справі. Таким чином, на думку представника ОСОБА_1 поліцейським не надано до суду жодного доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 долучено відеозапис на якому зафіксовано як ОСОБА_1 рухався на автомобілі «Daewoo», держномер НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Після зупинки ОСОБА_1 сам вийшов з автомобіля. Після цього, ОСОБА_1 повідомлено про проведення відео фіксації та було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, так як працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують, що дійсно 29.06.2023 року було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який на пропозицію поліцейського відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння (а.с. ).
Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , так як він був не пристебнутий паском безпеки. В процесі спілкування він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків. Він дійсно фіксував момент розмови на мобільний телефон, а не на нагрудну камеру. Чому не працювала нагрудна камера та чи був притягнутий ОСОБА_1 до адміністративний відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме за не пристебнутий пасок безпеки, він не пам`ятає.
Суд не може прийняти доводи представника ОСОБА_1 про недопустимість наданих суду доказів, а саме фрагментів відеозапису виходячи з наступного. Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейський, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, діяв відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Посилання представника ОСОБА_1 про те, що відеозапис, який було долучено до матеріалів справи, не може бути належним доказом, оскільки всупереч «Інструкції із застосування фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» не проводився на нагрудну камеру та безперервно, є слушними, однак такі посилання не є підставою для визнання вказаного відеозапису недопустимим, так як відеозаписи, що містяться на диску відносно ОСОБА_1 містять достатню інформацію для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, які повністю узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах провадження. Клопотання про виклик свідків в судове засідання для їх допиту від учасників провадження не надходило. Крім того, нормами КпАП взагалі не визначено обов`язкових приладів для проведення відеофіксації. Посилання представника ОСОБА_1 на те, що дата вказаних відеозаписів 13.07.2023 року, а подія відбулась 29.06.2023 року не можуть бути прийняті до уваги, так як на відео відсутня дата зйомки, а на диску вказана дата створення файлу для запису (копіювання) 13.07.2023 року.
Посилання представника ОСОБА_1 щодо безпідставної зупинки ОСОБА_1 судом не приймається до уваги, так як поліцейський ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він зупинив ОСОБА_1 , за порушення правил дорожнього руху, а саме через не пристебнутий пасок безпеки. Чи був ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за вказане порушення поліцейський не пам`ятає. Крім того, на думку суду факт притягнення чи не притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за інше порушення правил дорожнього руху не спростовує факт вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Доводи сторони захисту про неправомірність дій поліцейського щодо зупинки ОСОБА_1 , проведення відеофіксації на телефон, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Згідно ЗУ "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 , належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто в сумі 536 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ЗУ "Про судовий збір" суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто в сумі 536 грн. 80 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.

Суддя: Вужиловський О.В.