Справа № 570/4718/23
Номер провадження 3/570/2620/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Рівненській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу серії ААД №429668 від 11.08.2023 р. за порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно положень пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 2.9а ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

За змістом вказаного протоколу (а.с. 1) 11 серпня 2023 року о 18 год. 56 хв. на вул. Центральній, 1 в с. Корнин Рівненського району, Рівненської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином у спосіб направлення повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, що зазначена у протоколі, підписаному вказаною особою. Захисник подав до суду письмові пояснення, якими заперчується порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказано про порушення поліцейськими права на захист особи, невідповідність дій працівників поліції вимогам КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція), оскільки безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання (звернення) ОСОБА_1 про залучення захисника адвоката. Також вказано, що місце вчинення правопорушення вказане поліцейським у протоколі не відповідає дійсним обставинам справи, та вказані порушення зі сторони поліцейських підтверджуються із відеоматеріалів. Важає, що матеріали справи не містяь належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зазначено захисником, що матеріали справи містять письмові пояснення свідків, які вписані в наперед заготовлені бланки та не містять відомостей про час їх надання. Також зазначив, що ОСОБА_1 на місці зупинення ТЗ не підтвердив свою згоду із результатом огляду проведеного поліцейськими, та не вказував про відмову пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Просив закрити провадження по справі за недоведеністю винуватості ОСОБА_1 та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Із відефайлу clip-4 (час на відео з 19:12:29) встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до поліцейських про необхідність участі захисника при проходженні огляду та оформленні події. У відповідь та таке клопотання ОСОБА_1 поліцейський повідомив, що необхідності участі захисника не вбачається, а за правовою допомогою ОСОБА_1 може звертатись в подальшому. Фактично відмовивши особі в клопотанні про участь адвоката, та яке було спрямоване на реалізацію права на захист, поліцейський розпочала оформлення події.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом (Рішення Конституційного Суду від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №815/3591/17.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У даному випадку відмова поліцейського у задоволенні клопотання ососби про участь захисника адвоката не була достатньо обгрутнованою та вмотивованою. Право на правову допомогу гарантовано ст. 59 Основного закону України.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення, оформлення події та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Вказані положення ст. 59 Конституції України є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких спрямовується також і для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

У даному випадку недотримання гарантій права на захист особи на первинній стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності ставлять під сумнів законність наступних дій проведених при оформленні події та складанні відповідного протоколу.

Сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 підтверджуються також наступним.

Зокрема, відеозапис clip-4 зафіксований, згідно ст. 266 КУпАП, нагрудною відеокамерою патрульних поліцейських, містять інформацію про проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння біля ТЗ, за допомого спеціального технічного приладу Alkotest DRAGER 0482 та зафіксовано результат огляду 1,36 ‰. Разом з тим, не встановлено чи водій ОСОБА_1 погодився з результатом огляду біля ТЗ та не зафіксовано належним чином відмову водія від проведення медичного огляду на визначення стану сп`яніння взакладі охорони здоров`я. Встановлення даних обставин, як обставини події вцілому є необхідним для з`сування відповідності дій поліцейського вимог п. 9 згаданої Інструкції від 09.11.2015 р. № 1452/735, згідно якої, поліцейський забезпечує доставку водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Враховуючи вищевказане ставиться під сумнів дотримання працівниками поліці вказаних вимог Інструкції. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даному, випадку встановлення судом вказаних обставин у справі, підтверджують пояснення захисника про наявність сумнівів об`єктивність дій працівників поліції при оформленні події загалом, в тому числі і в частині щодо огляду водія на стан сп`яніння. Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях скаду вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються, а винуватість особи вважається недоведеною. Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має в суді доводитися, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Також у даному випадку, суд звертається також до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.