Справа № 504/4129/23
Номер провадження 3/504/2654/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з УПП в Одеській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 06.07.2023, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

В судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому порядку.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Грицюка О.О. 13.11.2023 надійшла письмова позиція по справі, в якій останній просить визнати недопустимим доказом протокол та додані до нього відео файли, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Захисник долучив до пояснень копію протоколу авторозподілу Одеського апеляційного суду та судову повістку про виклик до суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . Позиція захисника аргументована наступними доводами. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, отже патрульні поліцейські були зобов`язані доставити ОСОБА_1 у відповідний заклад охорони здоров`я для проведення відповідного огляду, натомість замість того щоб виконати свій обов`язок, цього не зробили. Також останні, чітко та зрозуміло не повідомили ОСОБА_1 які-ж саме ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння вони виявили під час його зупинки. Під час перегляду відео-файлів долучених до протоколу, не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження «освідування», а також вбачається що поліцейські не повідомили останньому про виявлення будь - яких ознак сп`яніння. Зі змісту запису вбачається, що протокол було складено, як помста за образу. ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає, впевнений, що працівниками поліції був порушений порядок його огляду на стан алкогольного сп`яніння ще під час складання протоколу, повідомляв їх, що попередній протокол оскаржується в Одеському апеляційному суді. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що будь-які свідки правопорушення та докази вчинення правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння відсутні, при цьому сам ОСОБА_1 даний факт повністю заперечує. На думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення, суд не може приймати до уваги, оскільки цей документ не є підтвердженням факту керування транспортним засобом у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння. В порушення вимог законодавства, до справи не долучено жодного доказу на підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачу автомобіля уповноваженій особі, яка може бути допущена до керування, а також відео фіксації відмови від проходження огляду. Також 13.11.2023 до суду надійшла письмова позиція ОСОБА_1 у справі, у якій вказані аналогічні доводи.

Судом встановлено, що 11.09.2023 о 11:00 год. Одеська область, Одеський район, а/д М-14, 21 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz E300D, р.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку, у медичному закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 11.09.2023 серії ААД №535716, який складений уповноваженими особами та підписаний ОСОБА_1 , без зауважень;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відносно ОСОБА_1 від 11.09.2023;

-відео записом з ПВР, який досліджено судом в ході розгляду справи, на якому зафіксована, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння;

Вказані докази підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи сторони захисту про те, що поліцейські внаслідок відмови ОСОБА_1 були зобов`язані доставити його у відповідний заклад охорони здоров`я, та не виконали цього обов`язку, судом відхиляються, оскільки такі твердження суперечать вимогам закону, адже частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а працівники поліції діючи в межах своїх повноважень, склали відповідний протокол.

Дослідивши відео записи долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд встановив, що 11.09.2023 о 19:47год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes Benz був зупинений працівниками поліції у зв`язку з наявним пошкодженнями транспортного засобу, після чого у поліцейського виникли застереження, що останній знаходиться у стані наркотичного сп`яніння. Внаслідок чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, якому МОЗ надано право на проведення такого огляду, а саме КНП «ООМЦПЗ» ООР на що останній повідомив, що він поспішає та виявив бажання пройти огляд в іншому медичному закладі, на що поліцейський вказав, що огляд проводиться тільки в КНП «ООМЦПЗ» ООР. Після повторної пропозиції поліцейського пройти огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів: «Пиши мне протокол, я поехал» (11:15:12 год. відповідно до відео запису).

Вказаними електронними доказами повністю спростовуються доводи захисника про те, що з долучених до протоколу відео-файлів не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, та те що поліцейські не повідомили останньому про виявлення будь яких ознак сп`яніння, оскільки о 11:15:12 год. відповідно до відео запису, на запитання поліцейського чи погоджується він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відповів: «Пиши мне протокол, я поехал». Вказане, в сукупності з іншими обставинами пригоди зафіксованими на відео записі, суд вважає беззаперечною відмовою від проведення огляду. Більше того, ознаки наркотичного сп`яніння, які дали поліцейському підставі вважати, що водій перебуває в нетверезому стані перелічені у протоколі про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 та копію якого ним отримано.

Судом не приймаються до уваги позицію захисника про те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що будь-які свідки та докази вчинення правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного /наркотичного сп`яніння відсутні, при цьому сам ОСОБА_1 даний факт повністю заперечує. Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи справді відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння. Однак, вказане відповідно до протоколу, не ставиться у вину останньому. ОСОБА_1 притягується до відповідальності за порушення вимоги п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивною стороною інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, жодним чином не впливають на обставини вчинення водієм адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як доказ повторності вчинення правопорушення, до протоколу долучена довідка згідно інформаційного порталу НП, відповідно якої ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2023 справа №523/8988/23. Однак відомості про набрання законної сили вказаної постанови в матеріалах справи відсутні. Захисник Грицюк О.О. повідомив, що вказана постанова, станом на момент складання протоколу та його розгляду в суді, оскаржується в Одеському апеляційному суді. У підтвердження вказаної обставини надав судову повістку про виклик до Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 на 14.11.2023 у справі №523/8988/23.

З огляду на наведене, станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є особою, яка не піддана адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова суду першої інстанції у справі №523/8988/23 не набрала законної сили, так як є об`єктом перегляду судом апеляційної інстанції, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Чинним КУпАП не врегульовано ряд питань, зокрема зміна кваліфікації діянь, тому на практиці застосовуються аналогія права, а саме норми чинного КПК України, що регулюють схожі питання. Так, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи, а позицію ОСОБА_1 , щодо не визнання вини суд розцінює, як позицію самозахисту, яка не була підтверджена в ході судового розгляду.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, за вчинене порушення, суд звертає увагу на безальтернативність адміністративного стягнення за дане порушення та вважає необхідним накласти на правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,8 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,8 (п`ятсот тридцять шість) гривень (вісімдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст.307КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів