СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/7410/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Поплавська О.В., за участі захисника Александрова Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відповідно до якого ОСОБА_1 , 24.08.2023 року приблизно 11:21 год. в м. Києві по проспекту Академіка Корольова, 7, керувала автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не мала посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим повторно вчинила правопорушення визначене цією статтею протягом року, тобто вчинила порушення п. 2.1.а ПДР та чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні представник правопорушника - адвокат Александров Д.О. заперечував щодо складеного відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу, просив закрити провадження в адміністративній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої заперечення адвокат обгрунтовував тим, що згідно відповідей на його запити Головний сервісний центр МВС повідомив, що 03.03.1999 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 на право керування транспортними засобами категорії В, яке має статус «здано в архів»; а 26.08.2023 року на заміну вищевказаному посвідченню, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_4 на право керування транспортним засобом категорії В та В-1, яке має статус «виданий», при цьому, відсутні відомості про те, що громадянка ОСОБА_3 позбавлена права керування транспортними засобами. Таким чином, на думку захисника, ОСОБА_4 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1, а не ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто керувала транспортним засобом, але не мала при собі посвідчення водія.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Оскільки в судове засідання прибув захисник адвокат Александров Д.О., вважаю за можливе розглянути справу у її відсутність, заслухавши пояснення захисника та дослідивши матеріали справи.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис нагрудної камери поліцейського та копію постанови від 20.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, вважаю, що її вина повністю підтверджується матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 не мала права керування транспортним засобом, будучи раніше, протягом року, притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Да такого висновку суддя дійшов, з урахуванням встановлених обставин.

Як вбачається з адвокатського запиту адвоката Александрова Д.О. № 170 від 25.08.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двічі виходила заміж і змінювала прізвище ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ), в 1999 році отримала посвідчення водія. 12.08.2018 року ОСОБА_8 звернулася до поліції з заявою про зникнення водійського посвідчення та технічного паспорту на автомобіль, яка внесена до ЄРДР, водійське посвідчення не замінювала. Наведене підтверджується поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, де вона зазначила, що посвідчення у неї було викрадено але не відновлено.

Згідно відповідей Головного сервісного центру МВС від 31.08.2023 та 10.10.2023, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 було видано 26.08.2023 (на заміну посвідченню від 03.03.1999).

Отже, суддею встановлено, що станом на день вчинення правопорушення, а саме 24.08.2023, ОСОБА_1 ще не отримала посвідчення водія замість втраченого в 2018 році.

Згідно п. 1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.п. а) п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За вимогами п. 2 Положення про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Ураховуючи викладене, норми національного законодавства обумовлюють наявність права керування транспортним засобом наявністю в особи чинного посвідчення водія, оскільки таке право є спеціальним, тому суддя не погоджується з позицією захисника, що, отримавши посвідчення водія, особа втрачає право керування транспортним засобом тільки в разі позбавлення права керування.

Також, суддя відхиляє доводи захисника щодо необхідності кваліфікувати вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, так як за диспозицією цієї частини статті, порушенням є непред`явлення посвідчення водія на вимогу поліцейського, що передбачає існування посвідчення, але водій, наприклад, його залишив вдома, в той час як за ч. 2 ст. 126 КУпАП кваліфікується правопорушення в разі, коли в особи немає водійського посвідчення як документу не при собі, а взагалі, що мало місце в справі, яка розглядається.

Враховуючи викладене, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, особу порушника, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч.5 126, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : О.В. Поплавська