ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2023 Справа №607/11188/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого водієм у компанії з надання послуг перевезення «549»,

за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №502067 від 19.06.2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 08 червня 2023 року о 13 год. 16 хв. в м. Тернополі по вул. Замковій, керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , та будучи причетним до ДТП, місце події залишив, чим, на думку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, порушив вимоги пункту 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Карапетян Е.Т., подавши відповідне письмове клопотання, вказав на наявність підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, в обґрунтування якого послався на безпідставність та незаконність, а також складення з порушенням вимог чинного законодавства протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №502067 від 19.06.2023 року. На переконання захисника, у даній справі не міститься жодних доказів на підтвердження факту дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , тобто немає будь-яких даних про те, що відносно останнього працівниками поліції складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а натомість у матеріалах справи міститься складений у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП, який разом з іншими матеріалами направлявся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, за результатами розгляду яких суддя постановила провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також захисник наголосив на тому, що за наведених у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі обставин, дорожньо-транспортної пригоди у розумінні пункту 1.10 ПДР України, не було. Крім того, адвокат зазначив про відсутність у ОСОБА_1 умислу на залишення місця події, посилаючись на додані до протоколу письмові пояснення останнього, зі змісту яких вбачається, що відразу після того, як у переднє ліве крило керованого ним автомобіля забігла дівчина, він зупинив вказаний транспортний засіб та запитав у неї про те, чи потребує вона допомоги, на що вона відповіла, що допомоги не потребує, а викликати працівників поліції та швидку допомогу відмовилась, після чого пішла по своїх справах, а тому він також поїхав по справах. Вказане, на думку адвоката, свідчить про те, що його підзахисний не знав та не міг знати, що завдав ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. За наведеного, на переконання захисника, у даному випадку наявні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши доданий до протоколу відеозапис із зовнішньої камери відеоспостереження та інші письмові матеріали справи, доходжу таких висновків.

За змістом частин 1, 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу та не може бути перекладено на суд.

При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

У відповідності до пункту 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, з чого слідує, що обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є підтверджений факт дорожньо-транспортної пригоди.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 у даній справі, визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії та бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається із досліджених судом матеріалів справи, працівниками поліції у якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, додано, зокрема складений старшим інспектором ВР та ОМ ДТП УПП в Тернопільській області ДПП Добрянською О.В. у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №502066 від 19.06.2023 року, згідно з яким останній, на переконання інспектора, порушив вимоги пунктів 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху України, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

Поряд з цим, як видно зі змісту доданої стороною захисту у судовому засіданні постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2023 року у справі №607/11084/23, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Так, у мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, зокрема про те, що судом встановлено, що ОСОБА_3 08 червня 2023 року о 13 год. 16 хв. в м. Тернополі по вул. Замковій, керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata н.з. НОМЕР_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, зупинився надавши дорогу пішоходам, після чого, розпочав рух. В цей момент пішохід ОСОБА_2 вибігла на проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу з ліва на право відносно руху автомобіля, внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода. Жодних даних про те, що внаслідок порушення ОСОБА_4 вимог ПДР, ним було створено аварійну обстановку та ОСОБА_2 для забезпечення власної безпеки змушена була різко змінити напрямок руху, чи виконала інші дії, описані у ч. 5 ст. 122 КУпАП, в матеріалах справи немає. Інших доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_4 ПДР, які створили аварійну обстановку, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, матеріали справи не містять.

Також при прийнятті рішення, суд бере до уваги такі, що не спростовані матеріалами справи про адміністративне правопорушення, пояснення захисника про те, що його підзахисний ОСОБА_1 не мав умислу, спрямованого на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки з письмових пояснень останнього вбачається, що відразу після події він зупинив керований ним автомобіль та запитав у ОСОБА_2 про те, чи потребує вона допомоги, на що вона відповіла, що не потребує та з нею усе гаразд, а також зазначено, що остання відмовилась викликати працівників поліції та швидку допомогу, після чого пішла по своїх справах.

Про відсутність у ОСОБА_1 умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди свідчать і письмові пояснення ОСОБА_2 , яка зазначила, що після того, як на неї здійснив наїзд автомобіль, вона підвелась та до неї підійшов водій вказаного транспортного засобу, який запропонував їй допомогу, однак вона відмовилась та пішла по своїх справах, а також вказала, що в даній ДТП будь-які її речі не було пошкоджено, а головну біль вона відчула лише ввечері того ж дня, у зв`язку з чим звернулася в медичний заклад.

Крім того, у судовому засіданні було детально досліджено доданий до матеріалів справи відеозапис із зовнішньої камери відеоспостереження, на 03 хв. 30 сек. якого зафіксовано, що відразу після здійснення наїзду транспортного засобу «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода, яка в той момент перебігала проїжджу частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу, водій вказаного автомобіля зупинив зазначений транспортний засіб та підійшов до пішохода, яка в свою чергу підвелася та прослідувала у напрямку пішохідного тротуару. Із зазначеного відеозапису також слідує, що водій автомобіля «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхав з місця події, вже після того, як зазначений пішохід поспілкувалась з ним та пішла далі по своїх справах.

При цьому дорожньо-транспортна пригода у відповідності до пункту 1.10 ПДР України це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Таким чином, повно та всебічно оцінивши додані до матеріалів справи докази у відповідності до положень статті 252 КУпАП, доходжу висновку про те, що 08 червня 2023 року після наїду транспортним засобом «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 на пішохода ОСОБА_2 , ОСОБА_1 поїхав з місця пригоди лише після того, як вийшов із салону зазначеного транспортного засобу та особисто поспілкувався з ОСОБА_2 , яка при розмові з ним запевнила його, що жодної допомоги вона не потребує та необхідності у виклику для неї бригади швидкої допомоги та працівників поліції також немає, що, на переконання суду, свідчить про те, що ОСОБА_1 поїхав з місця події, не розуміючи та не усвідомлюючи того, що він став учасником ДТП, про що дізнався лише через деякий час, тобто він не мав на меті приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди або обставини її скоєння, а отже, умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, в його діях відсутній, що у свою чергу виключає в його діях суб`єктивну сторону поставленого йому у провину адміністративного правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Так, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доходжу до переконання, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 122-4, 247, 251, 252, 256, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається Тернопільським апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяО. О. Дуда