Справа № 361/7879/23
Провадження № 3/361/3716/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Писанець Н.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 977645, 05.09.2023р. о 14-45 год., ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно забрала у своєї доньки ОСОБА_3 , 2009 року народження мобільний телефон Моторола Мото -60, який належить доньці, чим вчинила відносно неї домашнє насильство економічного характеру.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Сповіщена належним чином про час та дату розгляду справи ОСОБА_2 до зали суду не з`явилась. Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, розгляд справи відбувся за її відсутності на підставі наявних матеріалів, достатніх для вирішення справи.

Присутні у залі суду представники потерпілої сторони Бєлякова Л.М. та Власенко В.В. підтримали зміст протоколу, просили притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за спричинене домашнє насильство відносно неповнолітньої ОСОБА_3 . При цьому пояснювали про наявність систематичного спричинення психологічного домашнього насильства останній з боку її матері ОСОБА_2 , про що стало відомо зі слів дитини ОСОБА_3 .

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд доходить наступного.

Частоною 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однією з форм домашнього насильства є економічне насильство, яке, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», включає в себе умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що домашнє насильство у формі економічного насильства, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дійсно може полягати у позбавленні іншого майна щодо членів сім`ї, зокрема дружини, дитини з якою кривдник, тобто особа, яка вчинила домашнє насильство, спільно проживає.

Однак, для кваліфікації дій такої особи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно встановити не лише сам факт діяння, яке охоплюється поняттям домашнього насильства, в даному випадку у формі економічного насильства, а й мотив та наслідки такого насильства, а саме, що таке діяння було спрямоване на обмеження волевиявлення постраждалої особи, якщо такі дії викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі цілеспрямовані та навмисні діяння, які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість чи страх перед кривдником та нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 977645 від 05.09.2023 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства, не містять у собі беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме умисного вчинення будь-яких дій економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю її доньці ОСОБА_3 .

Зокрема у згаданому вище протоколі обставини вчиненого адміністративного правопорушення викладені наступним чином, дослівно: «умисно забрала у своєї доньки ОСОБА_3 , 2009 року народження мобільний телефон Моторола Мото -60, який належить доньці, чим вчинила відносно неї домашнє насильство економічного характеру».

Тобто, обставини домашнього насильства, описані у згаданому протоколі, не містять будь-яких даних про мотив та наслідки такого насильства.

Крім того, в письмових поясненнях доданих до адміністративного протоколу, неповнолітня ОСОБА_3 зазначає про психологічний тиск на неї з боку матері у зв`язку із наявним конфліктом щодо місця її проживання, будь-які дані які б свідчили про економічне насильство з боку ОСОБА_1 в поясненнях, долучених до протоколу, відсутні.

Суд звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно із ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Аналізуючи зібрані у цій справі докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , домашнього насильства економічного характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2КУпАП закрити через відсутність у її діях складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя Н.В.Писанець