Провадження № 3/201/4386/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Бойко В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП НП України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, притягнутого до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №752767 від 23.09.2023 ОСОБА_1 23.09.2023 о 02 год 58 хв за адресою: м. Дніпро, Соборний р-н, вул. Гагаріна, 26, не виконав законну вимогу заступника командира 3 батальйону ОСОБА_2 , що полягала у необхідності покинути вулицю через триваючу комендантську годину, впроваджену розпорядженням начальника ОВА Дніпропетровської ОДА.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Згідно з положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Дане правопорушення виражається у злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків, тобто виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж у непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням втекти, іншими діями чи бездіяльністю.

Ураховуючи диспозицію вказаної статті, для наявності у діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівникам поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення та доданого до нього рапорту, 23.09.2023 о 02 год 58 хв ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, Соборний р-н, вул. Гагаріна, 26, не виконав законну вимогу заступника командира 3 батальйону ОСОБА_2 , що полягала у необхідності покинути вулицю через триваючу комендантську годину, впроваджену розпорядженням начальника ОВА Дніпропетровської ОДА від 24.06.2022 №361/0/527-2022, продовжував перебувати на вулиці та не вживав заходів для повернення до місця мешкання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт співробітників поліції, який суд не може вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Також згідно рапорту подія адміністративного правопорушення зафіксована спеціальними технічними засобами № 473329, №469354. Однак, вказані відеозаписи до протоколу не долучені і в матеріалах справи відсутні. Тобто, жодного беззаперечного доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

У той же час, рапорт поліцейського згідно правової позиції, викладеної в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а, який є свідченням службової особи інспектора патрульної поліції, не може бути беззаперечним доказом провини особи з огляду на відсутність інших належних та допустимих доказів, викладених в ньому обставин.

З вказаних встановлених обставин наявний лише складений протокол, який не може слугувати достатніми доказами для впевненого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним злісної непокори законному розпорядженні або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, передбачених ст. 185 КУпАП, а інші допустимі і належні докази цього в матеріалах справи відсутні і судом не встановлено. Жодного свідка співробітниками поліції зазначено не було.

Сукупність вказаних обставин свідчить про те, що вина ОСОБА_1 не підтверджена в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає його адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає за доцільне підкреслити, що частиною другою статті 251 КУпАП визначене покладання обов`язку щодо збирання доказів в адміністративній справі на осіб, уповноважених на складання протоколів про передбачені статтею 255 цього Кодексу правопорушення.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширша, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але й для всіх інших суспільних відносин.

Вищевикладене свідчить про те, що у даному випадку не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.П. Бойко