Провадження № 3/522/8912/23
П О С Т А Н О В А

09 листопада 2023 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, пенсіонерку, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В

Згідно протоколу серії ДПР18 № 021527 від 17 червня 2023 року вбачається, що 17 червня 2023 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Одеса по вул. Тіниста, керувала транспортним засобом MAZDA 6, д.р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 інкриміновану їй вину не визнала, надала суду пояснення, в яких заперечила факт її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Від адвоката Данилюка А.Б., що здійснює захист ОСОБА_1 надійшли до суду письмові пояснення, в яких сторона захисту інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не визнає.

В судовому засіданні Адвокат Данилюк А.Б. підтримав викладені ним письмові заперечення та просив суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд вивчивши матеріали справи дійшов до наступного.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 30.11.2009 року за № Н-35267-18 юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Так, відповідно до частини третьої статті 106 Конституції України, Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження ВІДПОВІДНО ДО ВСТАНОВЛЕНОГО ПОРЯДКУ огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, огляд водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння повинен проводитись спочатку поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів, а в разі незгоди водія транспортного засобу із результатами такого огляду чи відмови від його проходження у закладах охорони здоров`я. Саме такий порядок закріплений у ст. 266 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія транспортного засобу на стан наркотичного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Частиною третьою цієї норми передбачено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються такими підзаконними нормативно-правових актами: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

У пункті 3 Порядку та пункті 6 розділу І Інструкції конкретизовано положення частини другої статті 266 КУпАП: огляд поліцейським водія транспортного засобу на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів проводиться на місці зупинки транспортного засобу.

Щодо хронології проведення огляду на стан сп`яніння слід зазначити, що пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Пунктом 7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За вказаних обставин варто наголосити, що процедура перевірки виявлених поліцейським ознак алкогольного сп`яніння водія включає два етапи:

- проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським;

- проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

При цьому застосування другого етапу можливе лише за умови відмови водія від проведення відповідного огляду на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди водія з його результатами.

Тобто передумовою для направлення водія до закладу охорони здоров`я для встановлення стану алкогольного сп`яніння є вищевказані юридичні факти.

Суд встановив, що водій ОСОБА_2 , не відмовлялася від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З відеофайлу вбачається, що поліцейський декілька разів пропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій не заперечував проти цього, та виконувала усі усні інструкцію працівника поліції.

Між тим дії водія працівниками поліції були розцінені як відмова у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в подальшому складено адміністративний протокол.

Водій ОСОБА_1 неодноразово застерігала працівників поліції про те, що невзмозі виконати вказівки поліції, оскільки не має сил набрати достатню кількість повітря в легені та його видихнути.

Спроби пройти огляд на відповідний стан сп`яніння водієм за вказівкою працівників поліції здійснювалися більше 15 разів.

В результаті надмірного навантаження на організм водія, остання почала відчувати біль у серці, що стало передумовою виклику карети швидкої допомоги на місце проведення огляду.

За наслідками приїзду карети швидкої допомоги та проведення огляду водія було встановлено, що ОСОБА_1 має проблеми з роботою серцево-судинної системи.

Вказані дані жодним чином не спонукали працівників поліції до припинення процедури огляду на стан сп`яніння водія, останні продовжували складення адміністративних матеріалів щодо вказаної особи.

Між тим відповідно до інструкції з використання алкотестера залишки алкоголю в роті можуть бути наявними після вживання ароматичних напоїв (наприклад фруктових соків), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель, а також після відрижки і блювоти. Перед тестуванням особа, що тестується повинна дихати нормально. Необхідно уникати гіпервентиляції легенів.

На відеозаписах зафіксовано, що безпосередньо перед тестування поліцейський пояснював, що продувати алкотестер необхідно з великим набором повітря у легені і видихати потрібно сильно «як шарик», а це і є ознаками гіпервентиляції легенів, що заборонено інструкцією з використання алкотестера, оскільки впливає на правильність його показників.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до п. 8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативно-правових актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, складене 17 червня 2023 року о 17 год. 20 хв., тобто після часу складення протоколу (17 год. 16 хв.)

Окремо необхідно зазначати, що на відеозаписах, наданих до суду взагалі не вбачається складення вказаного направлення та його надання водієві.

Таким чином можна констатувати, що належного направлення на проходження відповідного огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП та п.8 розділу ІІ Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм останнього.

Відповідно до ст. 266 КупАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Окремо суд зазначає, що у протоколі серії ДПР18 № 021527 ВІД 17 ЧЕРВНЯ 2023 РОКУ міститься вказівка про те, що до вказаного документу у якості доказів додається ПВР 1943 та ПВР 001269.

Оглянувши зміст справи а також зміст компакт дисків цифрової інформації стало очевидним, що на відповідних носіях інформації відсутні дані, які зафіксовані на технічні засоби за № ПВР 1943 та ПВР 001269.

Відповідно до п. 9 розділу II Інструкції № 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Окрім цього матеріали справи містять документи Акт огляду на стан сп`яніння та направлення особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як зазначалося вище, протокол серії ДПР18 № 021527 від 17 червня 2023 року не містить даних про вищевказані, докази, такі докази не є невід`ємною частиною протоколу, а отже є неналежними доказами у справі.

В світлі вказаного, з урахуванням практики Верховного Суду (постанови від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 19.20.2020 у справі № 524/1284/17), суд вважає, протокол серії ДПР18 № 021527 від 17 червня 2023 року , Акт огляду на стан сп`яніння та направлення особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є неналежним доказом з вищевказаних підстав.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» неприпустимою є практика спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суд з метою забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності має належно дослідити дотримання поліцейськими процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановити дійсну наявність/відсутність події адміністративного правопорушення.

Разом із тим слід зауважити, що позиція суду має бути зрозуміла сторонам, зокрема щодо підтвердження чи спростування їхніх доводів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) констатував, що статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не можна розуміти як таку, що вимагає від суду пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (пункт 29 рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

ЄСПЛ у параграфі 89 рішення у справі «Салов проти України» продублював (пункт 30 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland») правову позицію щодо критеріїв вмотивованості судового рішення та зазначив, що рішення судів мають достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП є одним із найтяжчих правопорушень, що визначені цим Кодексом, а тому аргументи сторін мають бути висвітлені у прийнятих судом рішеннях.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноважена особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, або представник органу, в якому вона працює, фактично є стороною обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Судом також встановлено, що згідно протоколу серії ДПР18 № 021527 від 17 червня 2023 року вбачається, що 17 червня 2023 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Одеса по вул. Тіниста, керувала транспортним засобом MAZDA 6, д.р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, зо що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до п. 8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативно-правових актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, складене 17 червня 2023 року о 17 год. 20 хв., тобто після часу складення протоколу (17 год. 16 хв.)

Окремо необхідно зазначати, що на відеозаписах, наданих до суду взагалі не вбачається складення вказаного направлення та його надання водієві.

Таким чином можна констатувати, що належного направлення на проходження відповідного огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП та п.8 розділу ІІ Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм останнього.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 221, 247, 266, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя: С.М. Кічмаренко