Справа № 461/6649/23 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/1475/23 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю представника Львівської митниці Держмитслужби Кирчея Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 470 МК України за апеляційною скаргою Львівської митниці Держмитслужби України на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2023 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом 04.08.2023 близько 04:26 години в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці у напрямку «в`їзд в Україну» в`їхав рейсовий автобус «ЗАПОРІЖЖЯ - ЩЕЦИН» марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира прямував громадянин України ОСОБА_1 .

У ході здійснення митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього до АСМО «Інспектор» та в САІС Держмитслужби України було встановлено, що 20.07.2016 11:11:33 год. гр. України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України з метою «особистого користування» у митному режимі «Транзит» смугою-руху «зелений коридор» через пункт пропуску „Краківець - Корчова" Львівської митниці ДФС автомобіль марки OPEL ASTRA, р/н НОМЕР_2 .

Згідно з автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб, з митної території України станом на 04.08.2023 громадянином України ОСОБА_2 не вивозився та у інший митний режим ніж «Транзит» поміщений не був.

У відповідності до ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу І п. 4 наказу ДМСУ від 17.11.05 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», вищевказаний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку.

Статтею 95 митного Кодексу України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів - 5 діб).

Документів, які б підтверджували дії обставин непереборної сили, аварії або протиправних дій третіх осіб, зазначеною особою на момент складання цього протоколу надано не було.

У відповідності до ст. 192 МКУ, до найближчої митниці про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортного засобу, вказаний громадянин не звертався.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на тридцять діб.

Дії ОСОБА_1 орган митниці кваліфікує, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 6 ст. 470 МК України.

На постанову судді представник Львівської митниці Кирчей Ю.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, постановити нову, якою накласти на ОСОБА_1 стягнення, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в судовому засіданні гр. ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Мотивуючи тим, що не зміг вивезти даний автомобіль за межі митної території України у зв`язку з обставинами непереборної сили - поломкою автомобіля, ненаданням митницею можливості розмитнити чи вивезти без його конфіскації, карантином, війною.

Законодавством України не обмежувалася можливість вивезення транспортних засобів. Відтак, гр. ОСОБА_1 мав змогу вивезти вищевказаний автомобіль за межі України засобами буксирування (переміщення) транспортних засобів в т.ч. за участі іншої особи за дорученням або оформити в інший митний режим.

ОСОБА_1 . Львівську митницю про обставин непереборної сили не повідомляв, будь-яких документів щодо дії обставин непереборної сили не надавав.

Разом з тим весь час з 20.07.2016 транспортний засіб перебував на митній території України під митним контролем.

У суді апеляційної інстанції представник митниці Кирчей Ю.Я. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.

ОСОБА_1 у судове завдання не з`явився, надіслав заперечення, в яких просить розгляд апеляційної скарги проводити без його участі. Додатково зазначив, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що він не міг вивезти транспортний засіб за межі митної території України у зв`язку з обставинами непереборної сили: поломкою автомобіля, ненадання митницею можливості розмитнити чи вивезти автомобіль без його конфіскації, карантином, війною.

Також зазначає, що протокол складено більш ніж через сім років після ввезення автомобіля за ч. 6 ст. 470 МК України, яка не діяла на день вчинення правопорушення. Та звертає увагу на те, що стягнення може бути накладено не пізніше, як через шість місяців з дня його виявлення. Вважає, що митниці було відомо про не вивезення автомобіля станом на 30.07.2016 із бази даних, тому вважає, що протокол складено з пропуском строку.

Заслухавши думку представника митниці Кирчея Ю.Я. щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.

Приймаючи оскаржену постанову суддя першої інстанції зазанчив, що у 2016 році ОСОБА_1 не зміг вивезти автомобіль через його несправність, оскільки він фізично не міг експлуатуватись. Автомобіль перебував на СТО. В подальшому, з березня 2020 року в Україні, у всіх країнах Європи було оголошено карантин у зв`язку з COVID і перетин кордону був неможливий. У 2022 у зв`язку з війною ОСОБА_1 не зміг приїхати в Україну, щоб вивезти автомобіль.

Суддею зазначено, що у зв`язку з прийняттям рішень законодавчого та нормативно-правового характеру, обов`язкових для виконання ОСОБА_1 , він не міг вчасно вивезти з митної території України транспортний засіб, що є обставинами непереборної сили, а саме у зв`язку з поломкою автомобіля і як наслідок неможливістю розмитнити чи вивезти автомобіль без його конфіскації, карантином, війною.

Суддя першої інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_1 були перешкоди, які не надавали можливості до закінчення терміну вивезти автомобіль.

На підставі вищенаведеного суддя дійшов висновку, що факт не вивезення в строк транспортного засобу підтверджує факт дії форс-мажорних обставин чи обставин непереборної сили в контексті вимог Митного кодексу України, а тому дії ОСОБА_1 не можуть містити ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді з таких підстав.

Як до поданого заперечення судді першої інстанції, так і до апеляційної скарги ОСОБА_1 не надано доказів того, що транспортний засіб дійсно перебував на СТО у зв`язку з його несправністю.

Покликання на неможливість вивезення транспортного засобу у зв`язку із карантином не заслуговує на увагу, оскільки порушення строку ввезення автомобіля відбулось 30.07.2016, а спалах захворювання розпочався у грудні 2019 року у м. Ухань, Хубей, КНР, та визнаний ВООЗ пандемією 11 березня 2020 року. Будь-яких доказів неможливості вивезення автомобіля у строки визначені законом ОСОБА_1 ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надав.

Натомість ОСОБА_1 долучено копію свого паспорта, пенсійне посвідчення дружини ОСОБА_3 , довідку до акта огляду МСЕК на прізвище ОСОБА_4 , які не можна вважати доказами неможливості вивезення автомобіля у строки визначені законодавством, а відтак у судді першої інстанції не було підстав для прийняття рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язковою ознакою обставин непереборної сили про які зазначає ОСОБА_1 є надзвичайність та невідворотність такої. Жодних доказів того, що транспортний засіб потребував ремонту та перебував на ремонті в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, матеріали справи не містять.

Положення розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений Наказом Міністерства фінансів від 31.05.20212 за № 657, застосовуються у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У цьому розділі надано визначення аварії та обставин непереборної сили:

- аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Отже, поломка автомобіля не є в розумінні наведених норм законодавства аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до п.5 розділу VIII цього Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Натомість, матеріали справи не містять будь-яких відомостей відносно виконання ОСОБА_1 вищезазначених норм або відомостей, які об`єктивно унеможливлювали їх виконання. ОСОБА_1 , будучи обізнаним про поломку свого авто, не виконав вимоги законодавства, не повідомив митні органи у встановлений законом строк про наявність у нього об`єктивних обставин щодо неможливості вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк.

Окрім того, суд зазначає, що поломка транспортного засобу, про яку зазначив ОСОБА_1 не є обставиною, внаслідок якої транспортний засіб не може прибути до органу доходів і зборів призначення, й не може завадити його доставці до цих органів за допомогою інших технічних способів (шляхом буксирування, на лафеті тощо). Митне законодавство не передбачає необхідність вивезення автомобіля виключно власним ходом, а лише визначає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення у встановлені законом строки, що може бути виконаний за допомогою інших технічних способів (на лафеті, шляхом буксирування тощо).

В розумінні п.2 розділу VIII Порядку технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Отже, такі факти як: вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили.

Враховано, що запровадження на території України карантину та технічна несправність транспортного засобу (підтвердження яких у матеріалах справи відсутні) об`єктивно не перешкоджали повідомити про цей факт митний орган, у встановлений законом строк.

Апеляційний суд зауважує, що в умовах запровадженого карантину обмеження пересування громадян напрямком на виїзд з України не запроваджувався, тому ОСОБА_1 мав змогу вивезти вказаний транспортний засіб через будь-який пункт пропуску для автомобільного сполучення, в тому числі і із використанням будь-яких технічних можливостей.

Водночас, воєнний стан на території України було введено 24.02.2022, окрім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання представника митниці відносно того, що особа має довести в кожному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між воєнним станом та невиконанням певного зобов`язання.

Щодо зазначення ОСОБА_1 про складання протоколу через сім років при дозволеному шести місячному строку, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Як вбачається з матеріалів справи правопорушення вчинене ОСОБА_1 , виявлено митницею 04.08.2023, протокол складено 04.08.2023, тобто в межах строку визначеного ч. 1 ст. 467 МК України, що дає суду апеляційної інстанції підстави для розгляду справи та вирішення питанні про можливість накладення адміністративного стягнення.

Статтею 491 МК України визначено підстави для порушення справи про порушення митних правил.

Відповідно до пунктів 1-3 ч. 1 ст. 491 МК України такими підставами є: безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у ч. 1 ст. 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організації.

Частиною 1 ст. 3 МК України встановлено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частинами 5, 8 ст. 102 МК України (в редакції станом на 09 листопада 2018 року) встановлено, що для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною першою ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Пунктом 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України встановлено, що термін «товар» вживається в значенні будь - якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно, транспортний засіб особистого користування охоплюється поняттям - товар.

Частиною 1 ст. 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, а в разі поміщення товарів на підставі документа, зазначеного у частині шостій статті 94 цього Кодексу, - до закінчення строку, визначеного відповідно до законодавства, яке встановлює основні засади організації та здійснення режиму спільного транзиту товарів.

Так, з протоколу про порушення митних правил вбачається, що 20.07.2016 о11:11:33 год. гр. України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України з метою «особистого користування» у митному режимі «Транзит» смугою-руху «зелений коридор» через пункт пропуску „Краківець - Корчова" Львівської митниці ДФС автомобіль марки OPEL ASTRA р/н НОМЕР_2 .

Згідно з автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб, з митної території України станом на 04.08.2023, громадянином України ОСОБА_5 не вивозився та у інший митний режим ніж «Транзит» поміщений не був.

Станом на час перевищення встановленого ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу ст. 470 МК України складалась з трьох частин та дії ОСОБА_1 відповідали частині 3 ст. 470 МК України.

Законом України № 2612-VII від 08 листопада 2018 року ст. 470 МК України викладено в новій редакції.

Вказаний Закон набув чинності 25 листопада 2018 року та відповідно до частини 1 Перехідних положень Закону зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу І та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Відповідно нова редакція ст. 470 МК України введена в дію 22 серпня 2019 року, тобто після порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу та вчинення дій за що встановлена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 6 ст. 470 МК України (в редакції станом на 09 листопада 2018 року).

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів вказує, що до події, факту застосовується той же закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вказані положення кореспондуються з положеннями частини 2 статті 8 КУпАП.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України повністю доведена.

Відтак з урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що порушення ОСОБА_1 терміну, встановленого ст. 95 МК України та дій, за які передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 470 МК України вчинено до введення в дію нової редакції ст. 470 МК України, апеляційний суд відповідно до п.3 ч. 8 ст. 294 КУпАП скасовує постанову судді та виносить нову постанову із накладенням стягнення за ч. 3 ст. 470 МК України у розмірі (п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 8 500 грн відповідно до санкції ч. 3 ст. 470 МК України, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 536 грн 80 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

В судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 528 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Львівської митниці Кирчея Ю.Я. задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2023 року скасувати.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 6 ст. 470 МК України на ч. 3 ст. 470 МК України (в редакції Закону №4495-VI від 13.03.2012).

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах