07.11.2023 Провадження по справі № 3/940/424/23
Справа № 940/818/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2023 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності притягувався 12.06.2023 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 19.07.2023 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

19.07.2023 року о 04 годині 17 хвилин в м. Тетієві, по вул. Гринчука Білоцерківського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме із запахом алкоголю з порожнини рота, нестійкою ходою, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що він 19.07.2023 року о 04 годині 17 хвилин в м. Тетієві, по вул. Гринчука автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не керував, автомобіль стояв на узбіччі проїжджої частини, а він просто сидів за кермом автомобіля та коли під`їхали працівники поліції вийшов з авто.

Інспектор СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Писаренко В.Ю., допитаний в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснив, що 19.07.2023 року в районі 4 години ранку в м. Тетієві патрульним екіпажем було помічено автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався під час комендантської години, в результаті чого останнього було зупинено по вул. Гринчука в м. Тетієві. Водієм даного автомобіля був ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, проте від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, судові повістки повернулися до суду не врученими за відсутню адресатів.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та свідка, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з такого.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 19.07.2023 року о 04 годині 17 хвилин в м. Тетієві, по вул. Гринчука Білоцерківського району Київської області керував автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме із запахом алкоголю з порожнини рота, нестійкою ходою, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Дані факти підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 231733 від 19.07.2023 року, поясненням свідка ОСОБА_4 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозаписом вчиненого правопорушення, з якого вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 дійсно рухався та був зупинений поліцейським екіпажем, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як з використанням спеціальних технічних засобів та і в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Доводів, які б заслуговували на увагу та підтверджували позицію щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності підстав для закриття провадження в справі, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, не наведено.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного суд вважає наведене обґрунтування данного рішення достатнім.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Таким чином, з-поміж завдань кодексу, законодавець визначає зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Принцип невідворотності відповідальності полягає в тому, що будь-яка особа незалежно від її матеріального становища, соціального статусу повинна нести відповідальність за скоєне правопорушення. Даний принцип передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок. Безкарність правопорушника заохочує його на вчинення нових проступків і подає негативний приклад іншим нестійким особам.

Невідворотності покарання римськими юристами було сформульоване таким чином: ефективність покарання полягає не в його жорстокості, а в його невідворотності. Це означає, що рано чи пізно винну у правопорушенні особу буде виявлено, її вина доведена, а вона сама понесе заслужене покарання.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 в порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України, визнає його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягує до адміністративної відповідальності згідно санкції статті.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір»,

постановив :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору на користь держави на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя : Т.П.Косович