Справа № 645/5041/23
Провадження № 3/645/1837/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань - Малій О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

У провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 877411 від 08.09.2023 року, 05.09.2023 року о 18.39 год. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 не приділила достатньої уваги вихованню своєї доньки ОСОБА_3 , 2014 р.н., яка 05.09.2023 року о 18.39 год. скоїла крадіжку з супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Петра Григоренка, 47-Б, на суму 1300,00 грн., чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 09.10.2023 року, 02.11.2023 року ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними у справі доказами.

Дослідивши докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 ст. 9 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Зі змісту ст.ст. 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Окрім того, порядок оформлення протоколів про адміністративні правопорушення регулюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, з наступними змінами та доповненнями (далі - Інструкція № 1376).

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції № 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому, зазначаються, зокрема, у графі «склав цей протокол про те, що громадянин (ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

З матеріалів справи встановлено, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення № ВАВ № 877411 від 08.09.2023 року було допущено помилки. Так, в описі суті адміністративного правопорушення, невірно вказано прізвище та ініціали особи, відносно якої складено протокол та зазначено « ОСОБА_2 », тоді як протокол, складений відносно ОСОБА_1 . До матеріалів справи долучено копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (документ № НОМЕР_1 ). Окрім того, у протоколі зазначено, що особа, яка притягається до відповідальності вчинила правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому, в анкетних даних ОСОБА_1 адресою проживання зазначено « АДРЕСА_2 ».

Вказані розбіжності особою, уповноваженою складати протокол про адміністративне правопорушення не усунуті.

Згідно з п. 15 розділу ІІ Інструкції № 1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У протоколі відсутні відомості про свідків вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та про потерпілих із зазначенням їх прізвища, ім`я, по батькові та адреси проживання, у відповідній графі протоколу мається корінець з відзначенням: «інформація не виявлена». При цьому, до матеріалів справи долучені пояснення ОСОБА_2 , заява та пояснення ОСОБА_4 , однак, процесуальний статус вказаних осіб, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не визначено.

Також, як встановлено зі змісту протоколу та долучених до нього доказів 05.09.2023 року у супермаркеті «АТБ», за адресою: м. Харків, вул. Петра Григоренка, 4Б, відбулась крадіжка. Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано предмет крадіжки, зокрема, не зазначено ідентифікуючи ознаки викрадених товарів, що має суттєве значення для правової кваліфікації діяння, як відповідного кримінального чи адміністративного правопорушення, не вказано особу потерпілого внаслідок порушення, його представника із зазначенням персональних даних потерпілого (представника потерпілого).

Окрім того, зазначення загальної вартості усього викраденого у сумі 1300,00 грн не узгоджується з іншими доказами, а саме: рапортом інспектора УПП ДПП в Харківській області від 05.09.2023 року, де сума викраденого складає 1500,00 грн; заявою та поясненнями ОСОБА_4 , актом виявлення факту викрадення та добровільної видачі речей, актом списання товарів № 79325, де загальна сума викраденого складає 2034,70 грн.

Також, суд звертає увагу на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст. 184 КУпАП полягає у ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Тобто диспозиція даної норми має бланкетний (відсильний) характер.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 СК України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.09.2023 року серії ВАВ № 877411 не вбачається у чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків відносно дитини та не виконання яких саме обов`язків допущено притягуваною.

Одночасно з цим, суд звертає увагу, що об`єктом правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дітей. Дитина - це особа до досягнення нею повноліття, що за українським законодавством настає з 18 років (ч. 1 ст. 34 Цивільного кодексу України). Наявність у особи правового статусу дитини означає, що вона має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, якими конкретизовано обсяг прав і обов`язків дитини, наведено як у Сімейному кодексі України (ст. 148, 149, 152, 160, 177, 179, 243, 247, 253 тощо), так і в Цивільному кодексі України (ст. 31, 32, 33). До того ж, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р.

КУпАП не визначає поняття терміну «малолітня особа» та «неповнолітня особа». Разом з цим, зокрема у статті 173-4 КУпАП є посилання на вчинення адміністративного правопорушення щодо як малолітньої особи, так і щодо «неповнолітньої особи».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Сімейного Кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення 16-річного віку. За правопорушення неповнолітніх, які не досягли 16-річного віку, несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу.

Згідно зі статями 213, 221, 256, 278КУпАПна розгляд уповноважених на те органів і посадових осіб, в тому числі до суду, повинні надходити належно оформленні справи про адміністративні правопорушення, а не протоколи про адміністративні правопорушення, в яких лише зазначається фактичні обставини справи, що підлягають перевірці на підставі зібраних документів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Так, суд, діючи вказаним чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення ознак складу даного адміністративного правопорушення та не зібрала достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

За вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 184 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 184, 247, 283 КУпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя