Справа №521/9691/23
Номер провадження 3/521/8144/23
П О С Т А Н О В А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

02 листопада 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі головуючого судді Гарського О.В., із секретарем судового засідання Рижих В.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил за протоколом №0055/50000/23 від 23.01.2023 року у відношенні ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Македонії, громадянина Болгарії, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 6 ст. 481 МК.

Сторони справи про порушення митних правил, які приймали участь у судовому розгляді: представник Одеської митниці Держмитслужби Євдокимов Д.А., представник особи у відношенні якої складено протокол адвокат Довгопола О.О.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

1.1.23.01.2023 року в пункт пропуску „Орлівка митного поста «Орлівка» Одеської митниці прибув автобус рейсовий автобус, в якому в якості пасажира слідувала гр. Болгарії ОСОБА_3 .

1.2. Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання АСАУР, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску» встановлено, що 08.07.2021 року громадянином ОСОБА_4 ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «FIAT» «CROMA» державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстрації Болгарія, в режимі «тимчасове ввезення» строком до 1 року. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 23.01.2023 року відсутня.

1.3.Таким чином, гр. ОСОБА_4 перевищив встановлений ч. 1 ст. 380 МК строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування, більше ніж на один рік.

1.4.Дії ОСОБА_4 суддя кваліфікує за ч. 6 ст. 481 МК, за кваліфікуючими ознаками: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, виходячи з наступного.

2. Позиція сторін. Судовий виклик.

2.1.Представник митниці в судовому засіданні висловив думку про необхідність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 оскільки вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю та підтверджується зібраними по справі доказами та вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення, відповідно до санкції статті, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

2.2.Представник ОСОБА_4 адвокатка Довгопола О.О. просила закрити провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. Підставою для закриття справи вона вважала обставини непереборної сили (форс-мажор), а саме воєнні дії в Україні.

3. Докази на підтвердження встановлених суддею обставин.

3.1.Суддя вважає, що ОСОБА_4 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК, з наступних підстав.

3.2.Суддею встановлено, що сторонами не оспорюється сам факт перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

3.3.Головним питанням, яке постало у вказаній справі є підстави несвоєчасного вивезення транспортного засобу «FIAT» «CROMA» д.н. НОМЕР_1 , за межі митної території України. Підставою порушення строків вивезення транспортного засобу, на яку посилається представник особи щодо якої складено протокол, це Лист Торгово-промислової палати України яким засвідчується форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили): військова агресія рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану 24.02.2022 р. Окрім того, пересторога за своє життя і життя своєї родини, оскільки ОСОБА_4 є єдиним годувальником у сім`ї, на думку представника свідчать про існування законних підстав для закриття провадження.

3.4.Даючи оцінку наявним встановленим фактам та доводам представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суддя виходить з того, що презюмується, що кожний громадянин виконує свої обов`язки добросовісно. ОСОБА_4 здійснюючи ввезення транспортного засобу 08.07.2021 року в режимі «тимчасового ввезення» терміном до одного року для особистого користування, взяв на себе обов`язок про його вивезення з митної території України в строк до 08.07.2022 року.

3.5.Як відомо, тимчасове ввезення громадянами нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів /ч.1 ст.380 МК/.

3.6.Не погоджуючись з правовою позицію представниці адвоката, суддя зазначає, що вивезення транспортного засобу повинно було відбутись до 08.07.2022 року (протягом 1 року) фактично за будь-яких умов. У випадку не можливості вивезення, існує процедура продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу, яка зазначена вище.

3.7.З моменту початку воєнних дій до крайньої дати вивезення пройшло 4 місяці 16 днів. Знаходячись за межами України за загальною думкою можливо стверджувати, що у ОСОБА_4 була розумна можливість написати лист в Державну митну службу України або до Одеської митниці для продовження відповідного строку тимчасового ввезення, в порядку встановленому ст. 380 МК. Жодних перешкод для такого листування суддя не вбачає.

3.8.Всі наявні пояснення представника особи зводяться до моральної сторони питання та існуючих обставин воєнних дій на території України. Однак такі пояснення більше нагадують доводи, які створені задля рятування власного майна, коли існує ситуація порушення закону, ані ж аргументи на користь форс-мажорних обставин. «Формальна бумажка» (насправді листування з митницею), як її назвала представник, не може бути занадто формальною, оскільки фактичні обставини, які встановлені суддею не свідчать про такий рівень небезпеки для ОСОБА_5 (що перебуває за межами України зі своєю сім`єю), який перешкоджав думати, аналізувати та приймати відповідальні рішення.

3.9.Вказана справа показує, що зобов`язання, які бере на себе людина під час проходження митного кордону, на жаль не мають для такої людини жодного значення, коли можливо показати за допомогою адвоката, що головним повинні бути права людини і моральні принципи. Натомість при такій конструкції втрачається сенс у держаної політиці, пов`язаної із захистом митних інтересів та забезпеченням митної безпеки України.

3.10.Тут доречним є висловлювання судді Верховного Суду США Кларенса Томаса «Сьогодні ми надто багато фокусуємося на наших правах і на тому, що нам щось винні, і не часто сьогодні почуєш про наші обов`язки та наш борг, як громадян цієї країни».

3.11. ОСОБА_1 перетинаючи митний кордон України 08.07.2021 року на транспортному засобі «FIAT» «CROMA» державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстрації Болгарія, взяв на себе зобов`язання на вивезення транспортного засобу протягом року. Це положення неспростовне. Його не можна скасувати або відмінити. Його не можна вважати не існуючим. Тим більше не можна його уникнути у виконанні, оскільки виконання зобов`язань є однією із складових природнього права та необхідною частиною правопорядку у державі. Для умов існування обставин непереборної сили теж є місце в законі і в житті, однак для їх існування необхідні докази. Наприклад відсутність можливості звернення до митниці можливо пояснити тривалої тяжкою хворобою, яка перешкоджає писати, читати, рухатись протягом чотирьох місяців. Або наприклад умови життя особи коли відсутня можливість користуватись інтернетом та ком?ютером. Можливо також знаходження протягом чотирьох місяців в місці проведення бойових дій та як наслідок існування загрози для життя і здоров`я особи.

3.12.Однак посилатись на обставини непереборної сили в умовах всіх існуючих благ та зручностей, знаходячись за кордоном на думку судді, є не тільки не законним але й не справедливим. Загально відомий факт існування війни в Україні не може створювати для договірних сторін форс-мажорні обставини de facto. Відповідно кожна особа в конкретному випадку має довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між воєнним станом та невиконанням нею зобов`язань. Жодних доказів такого причинно-наслідкового зв`язку адвокат, і сам ОСОБА_4 судді не надали.

3.13.Таким чином, відсутність звернення ОСОБА_4 до будь-якого митного органу протягом встановленого у законі строку вивезення транспортного засобу та не вивезення такого транспортного засобу у встановлені строки за межі України об`єктивно показує існування неспростовних доказів вини особи у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК.

3.14.Окрім викладених доводів, доказами вини ОСОБА_4 у вказаній справі є: доповідна записка, яка підтверджує відсутність звернення ОСОБА_4 до будь-якого Митного органу України із проханням про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 23.01.2023 року; витягом з модуля Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску; копією паспорту; інформацією про вартість.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

4.1.Під час судового розгляду справи обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

5. Мотиви призначення стягнення і судового збору, положення закону яким керувався суддя.

5.1.Провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 487 МК здійснюється відповідно до митного Кодексу України, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

5.2.Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

5.3.Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК, перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

5.4. Судом встановлено, що вартість транспортного засобу складає 130 000 140 000 гривень.

5.5.Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника, з метою попередження здійснення особою нових правопорушень, враховуючи співвідношення максимальної вартості транспортного засобу 140 000 грн. та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 000 грн., суддя вважає що менш обтяжливим заходом для особи буде застосування санкції у вигляді конфіскації транспортного засобу, як безпосереднього предмету правопорушення.

5.6.При накладені стягнення суддя, окрім обставин які пом`якшують і обтяжують відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

5.7.Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

5.8. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 грн. 80 коп.

5.9. При винесені постанови, суддя керується ст. ст. 197, 481, 522, 527, 528 МК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1. Висновки судді.

1.1.Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК, та накласти стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, що був ввезений на митну територію України, а саме: транспортний засіб марки «FIAT» «CROMA» державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстрації Болгарія.

1.2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

2. Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

2.1. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.

2.2. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

2.3. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

2.4. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: О.В. Гарський