Номер провадження: 33/813/1918/23
Номер справи місцевого суду: 499/914/23
Головуючий у першій інстанціїПогорєлов І.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Тонкошкура Ігора Васильовича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Тонкошкура Ігора Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Іванівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.08.2023 о 13:20 год. в с.Знам`янка по вул.Ставкова ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка мова, почервоніння покриву шкіри. Від продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Тонкошкур І.В., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови судді, вимоги статті 268 КУпАП вказує, що суддею не взято до вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить скасувати постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Тонкошкур І.В. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не заперечується та обставина, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння. Не ставить під сумнів захисник і те, що

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у закладі охорони здоров`я. Не оспорюється апелянтом і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації. Правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_1 , захисник також не оспорює, а тому з огляду на приписи

ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Як на підставу для задоволення апеляційних вимог, скасування постанови суду та закриття провадження у справі, захисник посилається на те, що судом не враховано вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наведені вище приписи національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №166111 від 30 серпня 2023 року, відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №166111 від 30 серпня 2023 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «30 серпня 2023 року о 13.20 год. в с. Знам`янка, Березівського району, Одеської області, вул. Ставкова, ставок, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21011, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, невнятна мова, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя). Пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, про що свідчить відеозапис з нагрудної камери, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Зі змісту протоколу убачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що засвідчено його підписом.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису убачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у ході спілкування з водієм, у останнього правоохоронцями виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому водій підтвердив, що вживав алкогольні напої, а саме пиво. Установивши зазначені обставини, поліцейський висловив на адресу водія вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру або ж у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився.

Установивши наведені вище фактичні обставини, отримавши відмову водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, зафіксувавши ці події за допомогою відеозапису, правоохоронці правомірно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім правил дорожнього руху за п.2.5 ПДР.

Як убачається з відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності ОСОБА_1 , при цьому йому роз`яснено права та обов`язки, регламентовано ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про недотримання судом вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява N 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).

Цю справу суддею розглянуто за участю ОСОБА_1 , який визнав вину у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова є вмотивованою, у якій наведено обставини, які слугували правовими підставами для прийняття рішення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст.130 КУпАП, що свідчить про дотримання судом першої інстанції вимог ч.1 ст. 6 Конвенції.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Тонкошкура Ігора Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко