Провадження № 3/727/3574/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 445720, ОСОБА_1 , 24.10.2023 року о 20 год. 35 хв. в м. Чернівці по вул. Краматорській, 8 керував транспортним засобом марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказано в протоколі, що своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 , який належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, скеровано заперечення проти обставин викладених в протоколі вищенаведеному. В обґрунтування заперечення посилається на те, що він транспортним засобом марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 24.10.2023 року о 20 год. 35 хв. в м. Чернівці по вул. Краматорській, 8 не керував а сидів на пасажирському сидінні та не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у Чернівецькому наркологічному диспансері у присутності свідків, тай свідків не було, а на місці події, свідок вказаний в протоколі ОСОБА_2 був відсутній, коли оформлявся протокол. Зазначив, що за кермом був його батько ОСОБА_3 , що останнім не заперечувалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, переглянувши доданий до справи диск з відео файлами з боді-камери поліцейського, приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на на встановлений порядок управління.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Із пункту 2.5 Правил Дорожнього руху України слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є одним із заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження такого огляду встановлено ст.266 КУпАП, Постановою КМ України від 17.12.2008, № 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", та Інструкцією, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно п.2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп?яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров?я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (п.п. 6, 7 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 4 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція), огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 445720 від 24.10.2023р., не вбачається доказів проведення чи пропозиції проведення працівником поліції огляду водія на місці за допомогою спеціальних технічних засобів за участю свідків. Зазначений в якості свідка ОСОБА_4 надав пояснення з приводу того, що водій який керував автомобілем Ауді вдарив його транспортний засіб Субаро, яким він керував йдучи по вул.. Краматорській м. Чернівці та коли він зупинився і зупинився автомобіль Ауді, з нього вийшло двоє осіб, від водія із який було відчутно запах алкоголю; хто саме з чоловіків був за кермом він не бачив, старший чоловік з яким він розмовляв чи молодше, який стояв в стороні, а згодом пішов в бік вул.. Іванківська м. Чернівці. Вказав в поясненнях, що коли приїхали працівники поліції транспортними засобами ніхто не керував, на кого з чоловіків було складено протокол йому не відомо (а.с. 7). У протоколі відсутні дані про те, чи пропонувалось водію автомобіля Ауді 6 д.н.з. НОМЕР_1 на місці зупинки пройти обстеження за допомогою алкотестера «Драгер», що є обов`язковою й необхідною дією з боку працівника поліції, відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП та пункту 6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 4. Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Згідно п. 8 зазначеного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом із тим, на наданих суду відеозаписах із боді камер поліцейських не зафіксовано факту відмови водія транспортного засобу Ауді 6 д.н.з НОМЕР_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків.

Тобто, даних про відмову, у присутності двох свідків, водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів до протоколу працівником патрульної поліції не внесено.

В складеному поліцейським акті на стан сп`яніння (а.с.3) чітко вказано, що свідки не залучалися. З оглянутого в засіданні відео файлу відеозапису з бодікамери працівника поліції свідки відсутні, а як видно з протоколу ААД № 445720 від 24.10.2023р. в ньому зазначено одного свідка - ОСОБА_5 (а.с.1), з пояснення якого (а.с. 7) видно, що він не бачив хто керував транспортним засобом Ауді6, він розмовляв з водієм старшого віку чоловіком, після зупинки транспортних засобів, ще задовго до приїзду працівників поліції, від якого на його думку було чутно запах алкоголю. Дане є співмірним і з заявою ОСОБА_3 доданої до заперечення про те, що він керував транспортним засобом Ауді6 д.н.з. НОМЕР_1 24.10.2023 року близько 20 години вечора.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

З дослідженого направлення (а.с. 4) на огляд в медичний заклад водія транспортного засобу на встановлення факту сп`яніння, складеного 24.10.2023 року о 22.00 годин, тобто після двох годин (подій 24.10.2023р. о 20.35 годин), видно, що водій відмовився від огляду на стан сп`яніння; натомість о 22.07 годин 24.10.2023 року було складено протокол за ст.. 124 КУпАП.

Також, всупереч п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в протоколі відсутні пояснення особи, відносно якої складено протокол. В матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_3 .

Згідно п. 3 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Перелік таких ознак вичерпний. Серед зазначених ознак, працівник поліції у протоколі зазначив лише різкий запах алкоголю з ротової порожнини, а згідно з вимогами законодавства ознак сп`яніння має бути як мінімум дві (п.1 розділ II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»).

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись. Однак, на наданих суду відеозаписі із бодікамери поліцейського незафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Окрім того, факт керування ним автомобілем не підтверджується будь-якими іншими доказами. Також, судом звертається увага, що згідно дослідженого відео файлу вбачається, що за період часу, вказаний у протоколі, як час вчинення адміністративного правопорушення до моменту складення протоколу поліцейські неодноразово працівник поліції вмикав та вимикав свою нагрудну камеру, чим порушили вимоги пункту 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року (далі - Інструкція). Так, у даному пункті Інструкції чітко зазначено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Отже, надані суду відео були записані із порушенням пункту 5 Розділу II Інструкції, а отже, не можуть слугувати належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вважаю, що вимоги ст. 266 КУпАП та положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при спробі провести огляду ОСОБА_6 на стан сп`яніння не дотримано. Відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі його спонукали обставини, що не залежали від його волі, а саме працівники поліції, які не забезпечили право його здати аналіз крові, при цьому відмова належним чином не була зафіксована.

Враховуючи вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також позицію Верховного Суду, викладену у постанові № 686/11314/17 від 15.03.2019 року, суд вважає, що оскільки працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, то всі послідуючі вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до роз`яснень,що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій). Судом не встановлення керування транспортним засобом Ауді6 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Суд зауважує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Також суд враховує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від ЗО травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумції факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_1 зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні, суд вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_2 , закрити у зв`язку із відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя Слободян Г.М.