Дата документу 16.10.2023
Справа № 334/6572/23
Провадження № 3/334/2613/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 155-1 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №642 від 27.07.2023 при проведенні фактичної перевірки АЗС ТОВ «Прімаріус» (ЄДРПОУ 44498304) за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Металургів 2д, 13.07.2023 року ОСОБА_1 , будучи директором невідокремленого структурного підрозділу ТОВ «Прімаріус» (ЄДРПОУ 44498304), вчинив правопорушення проведення розрахункової операції через РРО з порушенням використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Згідно відомості ТМЦ були встановлені надлишки пального на суму 4017,18 грн. та нестачі пального на суму 419,43 грн. з урахуванням похибки.

Порушено: п. 1, 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Через представника ОСОБА_2 надав до суду пояснення по справі, обґрунтовуючи свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

У судовому засіданні представник - адвокат Маміч Я.С. просить провадження у справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, суди приходить наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать даним, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити фактичні перевірки.

За п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються, зокрема, у формі акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, при цьому, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України й законами України.

Згідно ж з вимогами п.86.4 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу приписів ст. 86 ПК України слідує, що проведення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого покладається на контролюючі органи.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо складання податкового повідомлення-рішення за результатами вказаної перевірки.

З урахуванням того, що за результатами перевірки на підставі акту фактичної перевірки від 27.07.2023 №4116/08/01/07/09/ НОМЕР_2 податкове повідомлення-рішення не складалося, а матеріали справи не містять спростування вказаних доводів, тому вказаний акт перевірки не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 в порушення встановленого законом порядку провадження господарської діяльності.

Дані висновки узгоджуються із правовою позицією, зазначеною в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08 вересня 2020 року по справі №П/811/2893/14, зокрема висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення який, до того ж, складено на підставі вказаного вище акту фактичної перевірки, у відсутності інших доказів не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Ч.1 ст. 155-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями;

12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);

Так суду не були надані фіскальні чеки (їх копії), які б вказували на відсутність коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

В той же час, разом з матеріалами про адміністративне правопорушення суду було надано копію відомості ТМЦ, що підписано менеджером АЗС ОСОБА_3 , відповідно до якої встановлено надлишки пального на суму 4017,18 грн. та нестачі пального на суму 419,43 грн., що є порушенням вимог п.1, п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Дане правопорушення було вчинено 13 липня 2023 року.

За таких обставин вбачається, що з моменту виявлення правопорушення минуло більш 3-х місяців і на момент розгляду справи скінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю в порядку п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 155-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.М. Гнатюк