Справа № 711/5924/23
Номер провадження 3/711/2101/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративний матеріал, який надійшов з Черкаського районного відділення поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне праворушення серії ВАВ № 802176 ОСОБА_1 03.08.2023 року близько 21.30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою у бік сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чим викликав душевні хвилювання та переживання, вчинивши адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного праворушення не визнає в повному обсязі. Надав пояснення, що він разом зі своєю сім`єю проживає в кв. АДРЕСА_1 . Разом з ними проживає його рідна сестра ОСОБА_1 зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 та дитиною. Тобто фактично дві сім`ї проживають в одній квартирі. Між ними постійно виникають сварки через побут. 03.08.2023 року ввечері він запропонував своїй сестрі вийти в коридор та поспілкуватися з приводу конфлікту, який був напередодні. Коли вони всі вийшли, сестра ОСОБА_1 почала його ображати згадуючи всі свої старі образи. ОСОБА_3 та її ОСОБА_2 , який є її співмешканцем, кричали на нього та висловлювалися нецензурною лайкою. При цьому він їх не ображав. Зазначене можуть підтвердити члени його родини та відео, на якому зафіксована дана подія.

В судовому засіданні представник особи стосовно якої складено протоко про адміністративне праворушення ОСОБА_1 - адвокат Давигора С.А., просила суд приєднати до матеріалів справи диск із записом відео, яке мало місце 03.08.2023. Крім того, зазначила, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того, що її довіритель ОСОБА_1 03.08.2023 здійснив відносно своєї сестри ОСОБА_1 домашнє насильство в контексті ч.1 ст.173-2 КУпАП. Натомість можна дійти висновку, що конфлікт відбувся саме в наслідок негативної та аморальної поведінки заявниці ОСОБА_3 та її співмешканця ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , а також провокування останніми самого конфлікту. Враховуючи викладені обставини, просить суд провадження відносно її довірителя ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного праворушення.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5 , який надав пояснення, що ОСОБА_1 - це його батько, з яким вони разом проживають у квартирі АДРЕСА_1 . В цій же квартирі окрім їх сім`ї проживає батькова рідна сестра ОСОБА_1 з дитиною та співмешканцем ОСОБА_2 . Між батьками та тіткою ОСОБА_1 часто виникають сварки. 03.08.2023 батько розмовляв з сестрою на кухні про подальше спільне проживання. В ході розмови з ОСОБА_3 , остання його постійно перебивала, висловлювалась нецензурною лайкою. Батько говорив з сестрою, а її співмешканець ОСОБА_2 постійно втручався в їх розмову, перебивав, погрожував, що вони не будуть проживати в цій квартирі і його посадять. В ході розмови батько не ображав сестру та не висловлювався нецензурною лайкою на її адресу. Натомість ОСОБА_2 постійно погрожував, щоб спровокувати батька. Зі сторони батька не було погроз. Він весь конфлікт зафіксував на відеокамеру телефону.

В судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_1 , яка надала пояснення, що ОСОБА_1 - це її рідний брат, з яким вони проживають в одній квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 . Так 03.08.2023 року її брат - ОСОБА_1 зателефонував їй та запропонував вийти на кухню поспілкуватися, щодо конфлікту, який мав місце 01.08.2023. Вона думала, що брат хоче вибачитися за цей конфлікт, оскільки ньому була винна його дружина. Натомість від ОСОБА_1 вона почула претензії та погрози на свою адресу. ОСОБА_1 згадав їй всі неприємні моменти її життя. Та повідомив, що зробить її життя нестерпним, якщо вона не дасть йому жити, як він цього хоче. ОСОБА_1 в ході розмови висміяв її минуле, а саме те, що її було зґвалтовано. Чинив моральний тиск, згадавши їй всі неприємні для неї ситуації її життя. Погрожував, що він підселить в квартиру, де вони проживають, маргіналів-наркоманів, які не дадуть їй нормально жити, таким чином вчиняючи психологічний тиск на неї. Того вечора, ОСОБА_1 морально тиснув на неї та довів її до того, що нею трусило, вона кричала. Брат демонстративно відкрив пиво та сидів на кухні знаючи, що вона не терпе алкоголь. Крім того, ОСОБА_1 під час конфлікту вживав відносно неї нецензурну лайку, ображав її, бігав за нею та її співмешканцем по квартирі з палкою та кричав. Її брат постійно скаржиться на неї та її дитину в органи опіки, забороняє користуватися кухнею, постійно погрожує. Цей конфлікт не одного дня, а триває тривалий час. В квартирі вона поставила камеру, проте нажаль відео саме всього конфлікту не збереглися. Надала відеозапис на якому зафіксовано лише частину події, яка мала місце 03.08.2023. В квартирі встановлений порядок користування житлом, проте є місця спільного користування через які виникають сварки.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_2 , який надав суду пояснення, що він проживає в квартирі АДРЕСА_1 разом зі своє сім`єю, а саме цивільною дружиною ОСОБА_3 та її дитиною. Разом з ними в квартирі проживає брат його співмешканки ОСОБА_1 зі своєю сім`єю. Між ними часто виникають конфлікти, щодо спільного побуту. Так 03.08.2023 між ними відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 почав погрожувати дитині його співмешканки, після чого взяв дубину та почав ходити з нею, при цьому погрожуючи. ОСОБА_1 тиснув на ОСОБА_3 морально, погрожуючи, що підселить в квартиру, де вони проживають, людей низького соціального рівня, які зроблять їх життя нестерпним. Під час конфлікту ОСОБА_1 погрожував їх дитині, її життю та здоров`ю, в цей час він сидів на кухні.

Заслухавши пояснення особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Давигори С.А., свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , переглянувши відеозаписи, які були надаві в ході судового розгляду справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП, можлива за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст.3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.17 ст.1 даного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Оскільки, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень ст.ст.254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який складається на спеціальному бланку уповноваженою на те посадовою особою у разі вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та в якому з дотриманням установленого порядку фіксуються всі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст.251 КУпАП є предметом оцінки суду в сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 заперечує, що у час зазначений в протоколі про адміністративне праворушення вчиняв домашнє насильство відносно сестри ОСОБА_1 .

З пояснень потерпілої встановлено, що між нею та братом тривалий час існують неприязні стосунки, через що виникають сварки. Щодо події, яка мала місце 03.08.2023 року, то пояснення потерпілої ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки остання не може точно зазначити, які саме дії вчиняв її брат ОСОБА_1 відносно неї, які б давали суду можливість надати їм належну оцінку.

Суддя критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , оскільки вони носять суперечливий характер та направлені на виправдання осіб, які являються близькими родичами останніх.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що між заявницею та особою стосовно якої складено протокол, тривалий час існують неприязні стосунки, які виникли через неможливість визначення порядку користуванням спільним майна, в ході якого постійно виникають сварки.

В ході судового розгляду, суду надані диски з відеозаписами та аудіозаписом подій, які мали місце 03.08.2023, на яких зафіксовані поді які відбувалися між двома сім`ями. В ході перегляду відеозаписів наданих сторонами конфлікту вбачається, що саме 03.08.2023 ОСОБА_1 не висловлювався нецензурною лайкою в бік сестри ОСОБА_1 та не вчиняв інших дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, які могли потягнути за собою можливість настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не вказано, які саме діяння викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному і фізичному здоров`ю особи.

При цьому, конфліктна ситуація між двома сім`ями за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого - не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Будь-яких інших об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що у даному конкретному випадку не доведено склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки не надано достатніх доказів вини ОСОБА_1 .

Частиною першою статі шостої Конвенції передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, тому в його діях відсутній вказаний склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі вище викладеного та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник