Провадження № 33/801/1046/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

У постанові суду зазначено, що 07 вересня 2023 року о 22 год 48 хв в м. Вінниці по пров. Люблінському, 36, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus ES250», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на промінь світла, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився в присутності лікаря-нарколога, про що свідчить висновок лікаря № 1081, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи.

Крім того суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про участь у справі його захисника, чим порушив право на захист.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції вперше було призначено на 09 листопада 2023 року. Про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином 02 листопада 2023 року шляхом направлення телефонограми та через повідомлення у додатку «Viber» за номером, зазначеним ним у заяві на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (а. с. 3).

09 листопада 2023 року судове засідання за заявою ОСОБА_1 було відкладено на 16 листопада 2023 року.

В судове засідання, призначене на 16 листопада 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, при цьому від нього на адресу апеляційного суду знову надійшло клопотання про відкладення судового засідання, обґрунтоване тим, що він не був повідомлений про розгляд справи.

Апеляційний суд дослідивши подане клопотання вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки наведені у ньому обставини не відповідають дійсності, тому як матеріалами справи підтверджено, що судову повістку про виклик до суду ОСОБА_2 отримав у додатку «Viber» 09 листопада 2023 року о 16 год. 08 хв., що підтверджується відповідною довідкою про доставку повідомлення.

Враховуючи визначені законом строки розгляду справи про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції (ч. 4 ст. 294 КУпАП), а також те, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд справи, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, при розгляді справи не є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП), апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 .

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 432276 від 08.09.2023 року, 07.09.2023 о 22 год 48 хв в м. Вінниці по провул. Люблінському, 36, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus ES250», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на промінь світла, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився в присутності лікаря-нарколога, про що свідчить висновок лікаря №1081, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

Згідно із висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 07 вересня 2023 року о 23 год. 15 хв. ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду (а. с. 4).

Як видно із відеозаписів, долучених до матеріалів справи, о 22 год. 48 хв. працівники поліції зупинили транспортний засіб «Lexus ES250», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 .

У ході спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими виявлено у нього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погоджується.

Після прибуття до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» ОСОБА_1 визнає, що декілька днів назад вживав відповідні речовини, тому не впевнений, що результат буде негативний, у зв`язку з чим від проходження огляду відмовляється.

Також на відеозаписі зафіксовано спробу ОСОБА_1 сфальсифікувати результати лабораторного дослідження під час відібрання у нього аналізів, шляхом підміни необхідних зразків на невідому біологічну речовину, яка знаходилась у шприці.

Після цього ОСОБА_2 працівниками поліції було роз`яснено його права та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують правильних висновків суду, зводяться до незгоди із ними та факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовують.

Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з моменту зупинки транспортного засобу і до складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не вчинив відповідних дій направлених на виконання вимоги працівників поліції пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, тому з урахуванням наведених вище обставин, працівниками поліції було зроблено обґрунтований висновок про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо тверджень у апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_2 на захист, то апеляційний суд зазначає таке.

Як видно із матеріалів справи судові засідання призначалися судом неодноразово, а саме 26 вересня 2023 року, 17 жовтня 2023 року, 18 жовтня 2023 року, проте щоразу відкладалися за клопотаннями ОСОБА_2 із різних причин, зокрема, двічі для укладення договору про правничу допомогу (а. с. 10, 12, 15, 19). Отже, суд першої інстанції повністю забезпечив ОСОБА_2 можливість реалізувати право на захист, проте із невідомих причин він ним не скористався, при цьому суд звертає увагу і на те, що матеріали справи містять докази укладення ОСОБА_2 відповідної угоди із адвокатом, що в свою чергу також спростовує посилання скаржника на порушення його права на захист.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_2 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук