Справа № 299/2791/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
26.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Сливки Ю. Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 050 (тисяча п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 грн (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень), без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Відповідно до змісту постанови, 27.05.2021, о 17 год 00 хв, у м. Виноградів по вул. Копанській, на транспортному засобі марки RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення 7 (семи) пасажирів за маршрутом м. Виноградів с. В. Копаня, легковим автомобілем на замовлення без ліцензії, яка передбачена п. 24 ст. 7 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною, тому її необхідно скасувати. Стверджує, що судом правильно встановлено, що 27.01.2017 ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність та наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.08.2017 за №796, вказану ліцензію було анульовано, але не з`ясовано обставини, а саме: чи було ознайомлено апелянта з цим наказом, та чи взагалі було відомо ОСОБА_1 про анулювання ліцензії, і чому така скасована після семи місяців з дня припинення діяльності. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення апелянтом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, зокрема, немає доказів на підтвердження отримання ним прибутку від перевезення, відсутні пояснення свідків та інші відомості, які б могли підтвердити або спростувати факт зайняття ним господарською діяльністю. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Сливки Ю. Ю., які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до приписів частини шостої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано з огляду на таке.
Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Ухвалюючи оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги докази, які на переконання місцевого суду, повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненому, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення №0011221, направлення на рейдову перевірку №010634 від 21.05.2021, з якого убачається, що працівникам Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області Чорней Р., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видане направлення для проведення рейдової перевірки транспортних засобів до 30.05.2021 (а. с. 2), виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, згідно з якою 27.01.2017 ОСОБА_1 припинив свою діяльність, як фізична особа підприємець (а. с. 7), фотосвітлини, на якій зображено транспортний засіб марки RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 11- 13), витяг з наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.08.2017 за № 796, відповідно до якого вказану вище ліцензію ОСОБА_1 було анульовано (а. с. 19, 20), виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно з якою ОСОБА_1 знову зареєстрований як фізична особа - підприємець з 10.12.2020 (а. с.21, 22).
Водночас, апеляційний суд, дослідивши зміст вищевказаних процесуальних документів, вважає, що місцевий суд не дав їм (вищевказаним доказам) належний аналіз, не зазначив, які факти та обставини ці докази підтверджують.
Окрім цього, в обґрунтування прийнятого рішення місцевий суд не посилається на будь-які інші докази.
Приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності наведених у них даних, не визнаються достатніми для визнання висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, обґрунтованим, а судове рішення - законним.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції, визнаючи винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП у мотивувальній частині постанови зазначає, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів без отримання ліцензії, передбаченої п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративне правопорушення.
Водночас, в обґрунтування цього висновку місцевий суд не посилається на будь-які докази, які можуть підтвердити те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», такі не були здобуті працівниками поліції, більш того, останні не встановили обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 будучи особою-підприємцем здійснював господарську діяльність на платній основі, без отримання на це ліцензії.
На переконання апеляційного суду, під час розгляду справи місцевим судом залишено поза увагою те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи за ч. 1 ст. 164 КУпАП, повинен містити, у тому числі відомості, які вказують конкретний проміжок часу вчинення особою адміністративного правопорушення, тобто посилання на дані, які підтверджують час, упродовж якого особа здійснювала відповідну господарську діяльність, а також те, що ця особа отримувала від господарської діяльності прибуток. Жодних доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на платній основі, протягом певного періоду часу, а також відомостей про осіб, які перебували в автомобілі під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, їхні пояснення, у матеріалах справи немає. Отже, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував прибуток від перевезення; до протоколу не долучено відеозапису, на якому зафіксована подія за участі ОСОБА_1 ; не має пояснень свідків, які можуть підтвердити факт перевезення пасажирів; відсутні докази систематичності дій ОСОБА_1 ; немає жодних відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_1 перевозив пасажирів, і ці послуги були платними, - апеляційний суд визнає слушними.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП у діях ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення тлумачаться на його користь.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та про наявність у його діях події та складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними та наявними у матеріалах справи доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях - суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу цього адміністративного правопорушення.
Тому, доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП складений щодо ОСОБА_1 безпідставно, а суд першої інстанції, формально підійшовши до розгляду справи, не давши належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам події, дійшов необґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, - апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу.
Вищенаведені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих доводів та пояснень сторони захисту, а тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд при прийнятті судового рішення бере їх до уваги.
Твердження місцевого суду про те, що доказів на підтвердження того, що станом на день складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дія ліцензії на право провадження ним господарської діяльності з перевезення пасажирів не відновлена, є необґрунтованими, оскільки жодних доказів на їх підтвердження апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, їх огляд та огляд транспортних засобів, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів (посвідчення водія та інших), покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб патрульної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення на транспорті з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.
При прийнятті рішення апеляційний суд враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН