ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2391/23 Справа № 205/824/23 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Оверченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Оверченко Оксани Анатоліївни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 02.01.2023 року о 14-25 год. в м. Дніпро по вул. Набережна Заводська, 92Б, ОСОБА_1 керувала автомобілем Citroen C-Elysee, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці; неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КП «ДБКЛПД» ДОР відмовилась, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із неосудністю ОСОБА_1 .

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом не було з`ясовано всіх обставин справи.

В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними, внаслідок хронічної душевної хвороби та тимчасового розладу душевної діяльності. Аргументує тим, що 02.01.2023 року о 15:24 годині ОСОБА_1 була затримана за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України в рамках кримінального провадження №0000007 від 02.01.2023 року та ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2023 року стосовно неї було обрано запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 02.03.2023 року, окрім часу для лікування.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи Дніпровської філії судово-психіатричних експертиз ДУ Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України №116 від 27.02.2023 року ОСОБА_1 , в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння страждала і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, що позбавляло її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, у зв`яку з чим, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2023 року їй було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, а саме до КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР, строком до 02.03.2023 року, який ухвалою слідчого судді від 02.03.2023 року був продовжений строком до 02.04.2023 року.

Тобто, оскаржувана постанова була винесена в той час, коли ОСОБА_1 перебувала в закладі з надання психіатричної допомоги, в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, а тому не знала і не могла знати про слухання справи.

Разом з тим, згідно висновку судово-психіатричної експертизи Дніпровської філії судово-психіатричних експертиз ДУ Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України №428 від 21.07.2023 року в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння виявляла і в даний час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, що позбавляв її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_1 в даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Оверченко О.А. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №458926 від 02.01.2023, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; рапорт інспектора УПП від 02.01.2023 року; відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора УПП; направленням на огляд від 02.01.2023 року; протоколом АЗ №185157 про адміністративне затримання від 02.01.2023 року.

Разом з тим, як вбачається з наданих стороною захисту апеляційному суду висновків судово-психіатричних експертиз Дніпровської філії судово-психіатричних експертиз ДУ Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України №116 від 27.02.2023 та №428 від 21.07.2023 року (а.с.35-38, 39-42) проведених в рамках кримінального провадження №0000007 від 02.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, ОСОБА_1 в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, виявляла і в даний час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної; зазначений психічний розлад позбавляв ОСОБА_1 в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними; за своїм психічним станом ОСОБА_1 в даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керуватися ними.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не могла усвідомлювала свої дії (бездіяльність) і керуватися ними, у зв`язку із психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, що вказує на її перебування в стані неосудності.

Згідно ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Отже, слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.268, 277-2 КУпАП не переконався у належному повідомленні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, та здійснив розгляд справи за її відсутності, на що слушно вказує сторона захисту в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин, постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Оверченко О.А. підлягає задоволенню, а постанова судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року скасуванню із закриттям провадження на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з неосудністю ОСОБА_1 .

На підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Оверченко Оксани Анатоліївни задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року про визнання винною і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку з неосудністю ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО