Справа № 359/7383/23
Провадження № 3/359/3633/2023
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участю представника особи, яка притягується до відповідальності адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків фізичної особи не встановлено, -

в с т а н о в и в:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 245900 від 25.07.2023 р., 25.07.2023 року о 23 год. 05 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях,47, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki seriаl zz» (мопед без реєстрації) з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки і в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Синяченко В.В. просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки останній не відмовлявся від проходження на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки разом з працівниками поліції прибув до медичного закладу, в якому був відсутній прилад «Драгер». Крім того неодноразово зазначав працівникам поліції, що він не керував мопедом.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з цим, відповідно до чинного законодавства, під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежного від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто, одним з основних елементів є керування особою транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

Так, матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні відеозаписів події, зафіксованих інспектором поліції, який міститься у матеріалах справи (а.с.10), транспортний засіб «Suzuki seriаl zz», не був зупинений працівниками поліції, і вони його навіть не помітили під час руху. На вказаних відеозаписах зафіксовано лише спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , який не перебував на вулиці біля житлового будинку, та погодився на проходження огляду на визначення стану сп`яніння. При цьому неодноразово заперечував факт керування транспортним засобом. Одночасно на відеозаписі зафіксовано, що окрім ОСОБА_1 на місці події також перебували шість невідомих осіб, які знаходилися біля транспортного засобу «Suzuki seriаl zz». Водночас, не зрозуміло з вказаних відеозаписів, у зв`язку з чим, у відповідності до вимог законодавства, вимога про проходження огляду висувалась ОСОБА_1 .

При цьому, на відеозаписах, також зафіксовано, що на момент, коли інспектори поліції підійшли до вказаного транспортного засобу, останній був припаркований поряд із житловим багатоповерховим будинком. При цьому на відео чітко видно, що ОСОБА_1 весь час перебував виключно поряд із транспортним засобом, і не керував ним.

Таким чином, з даних відеозаписів слідує, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, не у зв`язку із виявлення в останнього ознак сп`яніння, а із підстав самовпевненості працівника патрульної поліції, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України є неможливим, з урахуванням норм цієї статті.

Ці обставини вказують на незаконність вимоги поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, оскільки лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, останній повинен на вимогу останнього пройти відповідний огляд.

Окрім цього, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі зазначено, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В той же час, із досліджених судом відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що на службовому автомобілі працівники поліції доставили ОСОБА_1 до КНП «ББЛІЛ», де працівники даного медичного закладу повідомили, що прилад «Драгер» у них відсутній, оскільки перебуває на повірці, а також лікар категорично відмовився проводити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу, який знаходився у працівників поліції.

Тому твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся, а хотів пройти огляд в медичному закладі, але його вимоги були проігноровані працівниками поліції, відеозаписами підтверджені.

Крім того суд враховує покази ОСОБА_1 , який стверджує, що не керував транспортним засобом та поліцейські його не зупиняли, а тому не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння, про що неодноразово наголошував поліцейським.

Такі покази не викликають у суду сумніви, оскільки повністю підтверджуються відтвореним у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Також, із матеріалів вбачається, що водій ОСОБА_1 після складання вказаного вище протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, в супереч вимогам ч. 1 ст. 266 КУпАП, не був відсторонений від керування транспортним засобом, що у свою чергу не може не викликати сумнівів щодо обґрунтованості підстав вважати працівнику поліції про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Інших належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та зупинки працівником поліції транспортного засобу під його керуванням з підстав, передбачених ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», - суду не надано.

Також працівника поліції було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Формальне складення працівником поліції направлення на огляд не є достатньою підставою забезпечення можливості проведення такого огляду, що свідчить про передчасність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вище викладене, суд відкидає посилання на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.07.2023 р.

Наявний у матеріалах адміністративної справи рапорт старшого лейтенанта поліції, що долучений до протоколу про адміністративні правопорушення, не може бути розцінений як беззаперечна обставина для наявності доведеності обставин керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки ним не підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке настає згідно ст. 130 КУпАП.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які підтверджували б обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості перевірити обставини справи в частині того, чи дійсно ОСОБА_1 керував або не керував транспортним засобом під час його виявлення працівниками поліції.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що належних і допустимих доказів, якими би спростовувались вищезазначені пояснення ОСОБА_1 про обставини події, в матеріалах справи немає.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

При цьому, приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції докази, не містять відомостей щодо суті вчиненого водієм правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи була така особа відсторонена від керування транспортним засобом. З доказів, що наявні в матеріалах справи неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змістах протоколів про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній не відмовлявся, так як у медичному закладі був відсутній прилад для проходження огляду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при наявності у справі лише протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності відеозапису з нагрудних камер поліцейських, що підтверджував би його рух, зупинку та керування ним ОСОБА_1 , є явно недостатнім для доведення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , обставини, викладених у протоколі серії ААД № 245900 від 25.07.2023 р., не доведені належним способом доказування, приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, слід дійти висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 245900 від 25.07.2023 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати такими процесуальними документами, які засвідчують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративних правопорушень, визначених ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк