Номер провадження: 33/813/1176/23
Номер справи місцевого суду: 522/8789/22
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без учасників справи, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Синько Олени Анатоліївни на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 19.06.2022 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Аркадійська алея, № 1п, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився (а.с.3).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.55).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 29.05.2023 року, представник ОСОБА_1 адвокат Синько О.А., подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.58-62).

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 31.10.2023 року на 12 год. 00 хв., ОСОБА_2 та його адвокат Синько О.А. не з`явились, але надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.96).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч.6 ст. 38 КУпАП передбачено адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, дії, кваліфіковані поліцією як правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, мали місце 19.06.2022 року (а.с.3).

Матеріали справи надійшли до Одеського апеляційного суду 22.06.2023 року (а.с.67).

Таким чином, матеріали справи надійшли на адресу Одеського апеляційного суду вже після 19.06.2023 року, тобто більше ніж через рік для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з цим, на час розгляду справи апеляційним судом, рійний строк для накладання адміністративного стягнення, передбачений ч.6 ст. 38 КУпАП, сплив.

Так, із матеріалів справи вбачається, що справа в суді першої інстанції розглянута у відсутність правопорушника ОСОБА_2 та його адвоката Синько О.А., належним чином не повідомлених про час і місце розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи із змісту ст. 277-2 КУпАП.

При цьому Одеський апеляційний суд зазначає, що правопорушник ОСОБА_2 ще 10 жовтня 2022 року уклав з адвокатом Синько О.А. Договір про надання правової допомоги № 10/10, а тому виклик зазначеного адвоката до суду першої інстанції також був обов`язковим (а.с.64).

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності Одеським апеляційним судом по ч.1 ст. 130 КУпАП, Одеський апеляційний суд виходить з наступного.

Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, необхідно враховувати положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Всі вищевикладені обставини в своїй сукупності свідчать про існування підстав для закриття провадження по справі Одеським апеляційним судом на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому апеляційний суд зазначає, що закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності у відповідності до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП є нереабілітуючою обставиною.

Разом з тим, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Згідно узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП вина особи не встановлюється. Вказаний висновок обґрунтовано тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття їх в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції. За правилами ст. 284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року вказано, що у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Таким чином, враховуючи вимоги п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, а також аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Синько Олени Анатоліївни задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити по п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через закінчення на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда