Провадження № 3/193/4/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

13 листопада 2023 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Шумська О,В. розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліці№9 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює оператором котельні ДНЗ «Ромашка»

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України,

встановив:

12.03.2022 року о 19:50 годині в с.Вишневе по вул. Татарця, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння(запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою тестера Драгер та в медичному закладі відмовився у присутності одного свідка.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягаєтьсядо адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

До протоколу серії БД №252634 від 12.03.2022 р. Не додано відеодиск вчиненого правопорушення. Таким чином,суд не може дослідити вказаний доказ.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути ре-зультатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не-спростовних презумпцій.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд не може встановити факт керування ОСОБА_2 , транспортним засобом, оскільки не має на це належних, допустимих доказів.

За наведених підстав, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.

Згідно вимог п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що інших беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп`яніння суду не надано, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 ч.1 п.1, 283-285, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.В.Шумська