П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2023 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

31 серпня 2023 року о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_1 в Київській області, Білоцерківський район, с. Фурси на перехресті нерівнозначних доріг вул. Європейська - вул. Лісова вул. Ярослава Мудрого, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporte», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі в результаті чого сталося зіткнення з транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, щовін рухався на автомобілі «Volkswagen Transporter» по вул. Лісова в с. Фурси, Білоцерківського району в напрямку перехрестя з вул. Європейська та Ярослава Мудрого, наближаючись до нерегульованого перехрестя, він виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. Дати дорогу, переконався в безпечності руху та продовжив рух. Переїхавши перше перехрестя, він наблизився безпосередньо до перехрестя з вул. Європейська та ОСОБА_3 перед яким були відсутні будь-які дорожні знаки. Вважає, що при перетині вказаного перехрестя він керувався п. 16.12 Правил дорожнього руху, де вказано, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух. Переконавшись, в безпечності руху через нерегульоване перехрестя рівнозначних доріг, а саме відсутність перешкод та небезпеки праворуч, він продовжив свій рух і в цей час почув різкий звук гальм іншого автомобіля та помітив автомобіль, який на великій швидкості рухався з лівого від нього боку в напрямку перехрестя по якому рухався він, після чого відчув удар в задню ліву частину свого автомобіля та відразу зупинився та пішов до водія транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado», щоб надати допомогу, викликати працівників поліції та швидку допомогу. Зазначив, що він не порушував правила дорожнього руху, а саме п. 16.11 Правил дорожнього руху, письмові пояснення він писав, як казали йому працівники поліції. Схему ДТП він підписав, однак не згоден з нею. Знак Дати дорогу стояв в іншому місці, а не так як вказано в схемі ДТП, крім того не вірно зазначено і саме місце зіткнення. Незаконні, на його думку дії працівників поліції він не оскаржував.

Представник ОСОБА_1 адвокат Агудалічев О.О., в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, щов п. 2.6 розділу 33 Правил дорожнього руху України зазначено, що знаки 2.1-2.3. встановлюються безпосередньо перед перехрестям, крім того, знак 2.3 - на початку головної дороги. При цьому, як вказано на схемі ДТП, яка міститься в матеріалах справи, дорожній знак 2.1. Дати дорогу встановлено на відстані 23.8 м. від перехрестя, на якому трапилась ДТП, що свідчить про те, що його дія не розповсюджується на друге перехрестя. Також, на схемі ДТП вказано дорожній знак 2.3. Головна дорога, який встановлено після перехрестя, а тому його дія розповсюджується саме на відрізок дороги, що слідує за перехрестям. Безпосередньо перед перехрестям дорожній знак 2.3. Головна дорога - не встановлено. Вважає, що ОСОБА_1 рухався по нерегульованому перехресті рівнозначних доріг. В такому випадку він повинен був керуватися вимогами п. 16.12 Правил дорожнього руху, що й зробив, а тому, відповідно не міг порушити вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, недоведеним є факт проїзду ОСОБА_1 нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, що виключає порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху. Зазначив, що ОСОБА_1 не порушував жодних вимог Правил дорожнього руху, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював рух на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг.

Пунктом 2.3.б Правил дорожнього руху, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В судовому засіданні дослідженні надані Представником ОСОБА_1 адвокатом Агудалічевим О.О. письмові пояснення ОСОБА_1 , копії фотокарток з місця ДТП, акт огляду місця ДТП, диск з відеозаписом,однак вони не спростовують обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.

За клопотанням сторони захисту, в судове засідання викликався інший учасник ДТП ОСОБА_2 , однак останній в призначене судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомленні про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber».

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , заслухавши позицію захисника - адвоката Агудалічева О.О., дослідивши схему місця ДТП від 31.08.2023 року із зазначеними пошкодженнями транспортних засобів, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копію постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також надані докази сторони захисту, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Твердження адвоката Агудалічева О.О., що схема ДТП, яка міститься в матеріалах справи, не відповідає дійсності, оскільки дорожній знак 2.1. Дати дорогу встановлено на відстані 23.8 м. від перехрестя, на якому трапилась ДТП, що також свідчить про те, що його дія не розповсюджується на друге перехрестя. Також, на схемі ДТП вказано дорожній знак 2.3. Головна дорога, який встановлено після перехрестя, а тому його дія розповсюджується саме на відрізок дороги, що слідує за перехрестям. Безпосередньо перед перехрестям дорожній знак 2.3. Головна дорога - не встановлено, не спростовує факту вчинення ДТП та не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не порушував п. 2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху та не вчиняв ДТП спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Крім того, з наданих стороною захисту фотографій чітко убачається звідки виїзив водій ОСОБА_1 , наявність з боку його виїзду дорожнього знаку "Дати дорогу".

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винуватим, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнути останнього до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю що стягнення у вигляді штрафу, в мінімальних межах санкції ст. 124 КУпАП, відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, 124, 268, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО