ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/540/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.3 ст. 154 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ;

- захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Бойка П.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП і застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави з конфіскацією належної їй собаки, згідно міжнародного ветеринарного паспорта породи метис такси, 20.05.2019 р.н., статті самка, кличка Мікаела.

Як визнав суд, 08 вересня 20233 року близько 20.30 год. громадянка ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 допустила вигул собаки породи метис такси без намордника, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 за праву ногу та ОСОБА_3 , заподіявши шкоду її здоров`ю, порушивши п.п.9.2 п.9 Правил утримання домашніх та безпритульних тварин (собак та котів) на території Тернопільської міської територіальної громади. Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.154 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає дану постанову необ`єктивною, незаконною і необґрунтованою, ухваленою з істотним порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, залишенням поза увагою істотних обставин справи, письмових доказів наявних у справі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суддя місцевого суду, при винесенні оскаржуваної постанови, порушив вимоги ст.221 КУпАП, оскільки зазначеною нормою закону судді не уповноваженні розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, а тому вказана справа не підсудна суду.

Вважає, що суд першої інстанції виніс постанову без урахування усіх обставин справи, оскільки собака їй не належить, тому не може бути конфіскована.

Апелянт стверджує, що судом залишено поза увагою, що собаки породи Метис такса Тернопільською міською радою не внесено в перелік порід собак, визнаних, як потенційно небезпечних собак, а тому дочка апелянта правомірно здійснювала вигул собаки без намордника у м. Тернополі.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо заподіяння собакою шкоди здоров`ю ОСОБА_3 , оскільки з постанови суду, як і з протоколу не убачається, що собака вкусила за певно ділянку тіла ОСОБА_3 .

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року відносно неї і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.153 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та її захисника Бойка П.В., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП обґрунтовані сукупністю доказів, належним чином досліджених та проаналізованих судом першої інстанції, на які міститься посилання у постанові.

Частиною 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в невідведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2023 року серії ВАВ №975562;

- витягом із ІПНП України рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільської області Голика Т.В. від 09 вересня 2023 року, яким зафіксовано факт звернення потерпілої про вчинене правопорушення;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08 вересня 2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 08 вересня 2023 року, якими стверджується факт заподіяння укусів собакою потерпілим;

- консультаційним висновком спеціаліста та фотоматералами на підтвердження ушкодження внаслідок укусу собаки у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- копією міжнародного ветеринарного паспорта, яким підтверджується, що власником собаки породи метис такса, кличка «Мікаела», є ОСОБА_4 . - рапортом інспектора СПП ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Іванчишина Р. від 08 вересня 2023 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення підвідомчості при розгляді суддею суду першої інстанції цієї справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП, то вони є необґрунтованими, оскільки згідно приписів ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом; органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Положеннями ст.221 КУпАП визначено категорію справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. До таких справ відносяться, зокрема, справи за ч. 2 ст. 154 КУпАП, яка встановлює відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), вчинені особою повторно протягом року.

Законом України № 1684-IX від 15.07.2021 ст. 154 КУпАП була доповнена частиною 3, якою визначено, що дії, передбачені частиною 1 цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Відповідно ст. 23, 24 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення:1) попередження; 2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті. Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень.

Конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України (ст. 29 КУпАП).

Вказані положення КУпАП кореспондуються з основними положеннями Конституції України, а саме ст. 41, згідно якої конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Як вже зазначено вище, судді районних судів здійснюють розгляд справ за ч. 2 ст. 154 КУпАП щодо порушення правил утримання собак і котів, у яких об`єктивна сторона полягає у вчиненні дій, передбачених частиною 1 цієї статті, особою повторно протягом року.

Тобто фактично судам підвідомчі справи із кваліфікованим складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП.

Що стосується ч. 3 ст. 154 КУпАП, то ця норма закону так само передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 цієї статті, але у разі якщо такі дії спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, що тягне за особою накладення стягнення у виді штрафу в більших розмірах (в залежності від суб`єкта правопорушення), а також із конфіскацією тварин.

Таким чином, оскільки справи за ч. 2 ст. 154 КУпАП підвідомчі судам, а справи за ч. 3 ст. 154 КУпАП відрізняються тільки наявністю додаткового об`єкта правопорушення (заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну), при цьому, окрім основного стягнення, санкцією частини 3 передбачене ще й додаткове стягнення у виді конфіскації, яке має бути застосовано виключно за рішенням суду (ст. 29 КУпАП, ст. 41 Конституції України), то наведене дозволяє зробити висновок, що справи і за ч. 3 ст. 154 КУпАП також підвідомчі судам.

Не внесення відповідних змін до ст. 221 КУпАП щодо підвідомчості справ, після доповнення статті 154 КУпАП частиною 3, жодним чином не виключає відповідальності за вчинене правопорушення, так як жоден інший орган (посадова особа) не уповноважений розглядати вказану категорію справ. При цьому адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 3 ст. 154 КУпАП); адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Враховуючи викладене, порушень правил підвідомчості не встановлено, оскільки справа за ч. 3 ст. 154 КУпАП відносно ОСОБА_1 розглянута компетентним органом та у відповідності із законом.

Також, санкція ч.3 ст. 154 КУпАП є абсолютною, а не альтернативною, так як передбачає накладення штрафу саме з конфіскацією тварини, тобто застосування додаткового стягнення в даному випадку є безальтернативним.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не є власником собаки є неприйнятними, оскільки з пояснень самої ОСОБА_1 убачається, що остання неодноразово наголошувала, що це її собака і ця ж обставина стверджується міжнародним ветеринарним паспортом собаки.

Відповідно до відмітки у ветеринарно-санітарному паспорті на тварину, виданому лікарем ветеринаром, власником собаки записана саме ОСОБА_4 , а тому посилання апелянта, що вона не є власником собаки, не відповідає дійсним обставинам справи.

Той факт, що собаку вигулювала дочка апелянта, а не безпосередньо вона сама, не звільняє останню від адміністративної відповідальності за порушення правил утримання собак.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги відносно того, що положення ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачають відповідальність за вигулювання собак без повідків та намордників, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, тільки тих собак, породи яких віднесені до Переліку небезпечних порід собак, до яких вказана в протоколі про адміністративне правопорушення собака не відноситься, оскільки, як зазначено вище, правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність в матеріалах справи даних щодо небезпечності цієї собаки, в цій конкретній справі, не спростовує вини ОСОБА_1 , оскільки саме її дії як власника собаки, які виразилися в тому, що вона не вжила заходів щодо безпечного для інших осіб вигулювання належної їй собаки, знаходяться у причинному зв`язку з тим, що ця собака покусала потерпілих та заподіяла шкоду їх здоров`ю.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються суб`єктивної оцінки апелянтом обставин справи і, з урахуванням наведених вище мотивів суду, фактично не впливають на правильність встановлених фактичних обставин у справі та правильність висновків місцевого суду.

Тому, при винесенні постанови суд вірно оцінив зібрані у справі докази та обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн, в дохід держави з конфіскацією собаки породи метис такси, 20.05.2019 р.н., статі самка, кличка Мікаела накладене відповідно до санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 р відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя