П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.11.2023 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова- Мартинишин М.О., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 14.09.2023 року о 08:48 год. на нерегульованому перехресті вул. Кульпарківська- вул. Перфецького у м.Львові керуючи автомобілем «MITSUBISHI»» д.н.з. НОМЕР_1 , під час здійснення повороту ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не дала дорогу автомобілю «FORD» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушила п. 16.6 ПДР України, внаслідок чого на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №600166 від 03.10.2023 року.

Згідно ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Крім того, положеннями ст.268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Правопорушниця ОСОБА_1 в суд не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.268 КУпАП.

При цьому, у ОСОБА_1 було достатньо часу на реалізацію свого права, мала можливість надати свої особисті пояснення по суті справи та докази на підтвердження своїх доводів щодо спростування складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №600166 від 03.10.2023 року.

Разом з тим, 06.11.2023 року по справі адвокат Гриневич М.М. повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю іншому суді, однак суд розцінює дане клопотання як зловживання захистом своїми процесуальними правами та з метою затягування розгляду даної справи. При цьому, враховано факт повторної неявки сторони захисту та подання по справі клопотання про відкладення розгляду справи. Тому, на переконання суду, право ОСОБА_1 на захист у даному випадку не було порушено.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Так, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо її прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також враховуючи, що подальше перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. ст. 38, 277 КУпАП, а тому відповідно до ст. 268 КУпАП дана справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 та її адвоката Гриневича М.М., які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, за наявними в ній матеріалами.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді пояснив, що в даному ДТП є вина ОСОБА_1 , а тому просив визнати її винною у вчиненому правопорушенні, передбаченого 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріалами адміністративної справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, дії останньої правильно кваліфіковано за даною статтею.

Вина правопорушниці ОСОБА_1 доведена зібраними по справі матеріалами. Стягнення слід визначити з врахуванням особи винної, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 268, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення штраф у розмірі 850(вісімсот п`ятдесят) гривеньна користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536,80 гривень.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.