Провадження № 3/161/4904/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Мартинюк О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хотин Березнівського району Рівненської обл., громадянина України, із вищою освітою, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, не працюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

19.09.2023 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 843321 від 08.09.2023 року, ОСОБА_2 , 08.09.2023 року близько 18:30, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: словесно ображав її, принижував, погрожував та виганяв з помешкання, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 843323 від 08.09.2023 року слідує, що ОСОБА_2 , 08.09.2023 року близько 18:30, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 в присутності неповнолітнього сина ОСОБА_2 , чим викликав в останнього сильні душевні хвилювання. Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 843324 від 08.09.2023 року, ОСОБА_2 , 08.09.2023 року близько 18:30, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , чим викликав в останньої сильні душевні хвилювання. Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих правопорушеннях не визнав, суду пояснив, що він та його колишня дружина потерпіла ОСОБА_1 понад чотири роки проживають окремо. Між ними склалися неприязні танапружені стосунки. 08.09.2023 року він повернувся додому та побачив, що двері його помешкання зламані. В будинку знаходилася його колишня дружина та їх спільні діти. ОСОБА_1 почала висловлювати йому невдоволення з приводу наявного між ними спору про поділ майна, сторонами якого вони є. В той момент він жодних неправомірних дій по відношенню колишньої дружини та дітей не вчинив. Проте, ОСОБА_1 безпідставно викликала працівників поліції та повідомила поліції, що він нібито її бив, виганяв її та дітей з будинку Як наслідок, щодо нього складено адміністративні протоколи. Надалі, за наслідком цих подій ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу щодо нього обмежувального припису, проте в її задоволенні було відмовлено. Провадження у справі просив закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що 08.09.2023 року вона перебувала разом з дітьми вдома та в певний момент в помешкання зайшов ОСОБА_2 . Останній змушував її піти з будинку мотивуючи це тим, що у нього призначено побачення з іншою жінкою, поводив себе агресивно, лаявся нецензурною лайкою. Усі ці події відбувалися в присутності їх неповнолітніх дітей. Додатково зазначила, що у житловий будинок, де до цього самостійно проживав ОСОБА_2 , вона з дітьми вселилася 15.08.2023 року на підставі судового рішення.

Представник потерпілої в судовому засіданні зазначила, що у діях ОСОБА_2 наявні події та склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим просила його притягнути до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, потерпілої, іі представника, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що внаслідок конфлікту, який виник 08.09.2023 року близько 18:30, за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав ознаки домашнього насильства.

Зокрема, судом в ході розгляду справи не отримано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_2 вчинив такі дії, якими потерпілій ОСОБА_1 та їх спільним неповнолітнім дітям булозавдано емоційну невпевненість, завдано шкоди їх психічному здоров`ю, чи у них виникли побоювання за свою безпеку, або ж мало місце вчинення насильства економічного характеру.

На переконання суду, події, які мали місце 08.09.2023 року близько 18:30, за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , є побутовим конфліктом через наявність у сторін стійких довготривалих неприязних відносин.

Вищевказана обставина об`єктивно підтверджується відеозаписами із нагрудного відеореєстратора працівників поліції, які були надані як стороною захисту, так і стороною потерпілої.

Крім того, про факт існування між ОСОБА_2 та його колишньою дружиною ОСОБА_1 довготривалих неприязних відносин свідчать численні судові спори, з приводу однієї з яких й виник даний конфлікт, який мав місце 08.09.2023 року близько 18:30, за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Тарасове, вул. Волі, 1-А.

Долучені до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 843321, серії ВАВ № 843323, серії ВАВ № 843324 від 08.09.2023 року та зібрані в ході розгляду справи докази не спростовують зазначених вище висновків суду.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України регламентують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом, яким було складено протоколи про адміністративні правопорушення та стороною потерпілої, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що 08.09.2023 року ОСОБА_2 вчинив протиправні дії, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючисьст. 173-2, п. 7 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська