Єдиний унікальний номер судової справи: 486/1244/22
Номер провадження: 33/812/460/23 Головуючий у місцевому суді: Волкова О.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дмітрішиної О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Дмітрішиної Оксани Володимирівни на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює у ВП «ПАЄС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №091550 від 15 жовтня 2022 року, водій ОСОБА_1 14 жовтня 2022 року о 22 год 49 хв в м. Южноукраїнськ по вул. Набережна Енергетиків керував автомобілем NISAN TERRANO, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі лікарем та підтверджується висновком медичного закладу КНП «ЮМБЛ» № 58 від 14 жовтня 2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 05 жовтня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Дмітрішина О.В. подала до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставини справи, просила постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_1 адвокат Дмітрішина О.В. зазначала, що в матеріалах справи відсутній результат токсикологічного дослідження. При цьому до суду було викликано інспектора СРПП відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Р. Хеллера, який жодного разу до суду не з`явився, і жодних пояснень по даній справі він суду не надавав. Інспектор поліції, знаючи про відібрання біо матеріалу для проведення токсикологічного дослідження, приховав від суду даний факт, хоча повинен був долучити до матеріалів справи результат токсикологічного дослідження, тому як цей результат є доказом, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Зауважує, що постанова Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, від 25.08.2023 року, фактично була прийнята суддею, відповідно до сумнівного висновку, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 58 від 14.10.2022 року. Даний Висновок відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 складається за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду. Відповідно до вищезазначеної Інструкції, Висновок мав би бути виданим після отримання результатів токсикологічного дослідження. В наданому до суду висновку № 58 від 14.10.2022 року, не зазначено на підставі чого, лікар встановив стан алкогольного сп`яніння. Тобто, рішення винесено на підставі припущень лікаря, який проводив огляд, без врахування результату токсикологічного дослідження, та навіть без зазначення в самому висновку інформації про відібрання біо матеріалу та відправлення його до м. Миколаєва для проведення токсикологічного дослідження. КУпАП не передбачає такого критерію оцінки як «припущення».

Захисник наголошує на тому, що інспектору поліції було також відомо про відібрання крові на токсикологічне дослідження, але він ніде не зазначив даного факту, а також не витребував та не долучив до матеріалів справи результат токсикологічного дослідження № 1912 від 24.10.2022 року, який мав бути направлений (як повідомили про це апелянту, під час огляду в лікарні 14.10.2022 року) саме до відділення поліції № З Вознесенського РУП ГУНИ в Миколаївській області, як доказ.

При цьому на думку адвоката, якби, апелянт був вчасно повідомлений про розгляд справи, в нього би була можливість звернутися з клопотанням до суду, стосовно витребування доказу в КНП «ЮМБЛ», а саме результату токсикологічного дослідження, який є доказом відсутності неправомірних дій апелянта, та підставою для скасування протоколу про адміністративне правопорушення. Результат токсикологічного дослідження було отримано захисником лише 04.10.2023 року, на підставі адвокатського запиту.

Зазначає, що в своєму рапорті, інспектор зазначив, що автомобіль здійснював рух під час комендантської години близько 22.49, але комендантська година відповідно до розпорядження начальника Вознесенської районної військової адміністрації № 77-р від 06.07.2022 року на території Вознесенського району, в тому числі на території Южноукраїнської міської територіальної громади, встановлено комендантську годину з 23:00 до 05:00, тобто, в поліції не було жодних підстав зупинення транспортного засобу, та винесення протоколу про адміністративне правопорушення. Захисник вважає, що за таких дій поліції докази зібрані у справі про адміністративне правопорушення є недопустимими. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ч.3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дмітрішина О.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну.

Вислухавши аргументи і доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дмітрішиної О.В., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 091550 від 15 жовтня 2023 року та висновком медичного закладу щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують агу та швидкість реакції.

Перевіривши під час апеляційного розгляду наявні у справі докази, апеляційний суд дійшов висновку, що такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України N 114/38/15-36-18 24 лютого 1995 р.).

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу серії ААБ №091550 від 15 жовтня 2022 року, водій ОСОБА_1 14 жовтня 2022 року о 22 год 49 хв в м. Южноукраїнськ по вул. Набережна Енергетиків керував автомобілем NISAN TERRANO, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі лікарем та підтверджується висновком медичного закладу КНП «ЮМБЛ» № 58 від 14 жовтня 2022 року (а.с.1).

Згідно Висновку КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 58, складеного 14 жовтня 2022 року о 23 год 45 хв. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Між тим, адвокат Дмітрішина О.В. звертаючись до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_2 зазначала, про те що 14 жовтня 2022 року о 23 год 50 хв під час медичного огляду проведеного лікарем КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» в присутності працівників поліції у ОСОБА_1 був відібраний біологічний матеріал (кров) для проведення токсикологічного дослідження з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

04 жовтня 2023 року на її адвокатський запит, медичний заклад надав належним чином завірену копію результату токсикологічного дослідження № 1912 від 24 жовтня 2022 року, відповідно до якого при токсикологічному дослідженні біологічного матеріалу, а саме крові ОСОБА_1 , етанол в концентрації (за методикою ГРХ) у крові не виявлено (а.с.65).

26 жовтня 2023 року апеляційним судом за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Дмитрішиної О.В, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з`ясування обставин, що мають значення для справи, витребувано у КНП ««Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» копії документів, на підставі яких 14 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 було складено Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 58 (а.с.79).

01 листопада 2023 року на електронну пошту Миколаївського апеляційного суду надійшов лист - відповідь медичного закладу та надано копії медичних документів, а саме: направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Акт медичного огляду, Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 58, журнал реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, результат токсикологічного дослідження № 1912 (а.с.82-89).

З наданих на запит суду медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 14 жовтня 2022 року о 23 год 45 хв був доставлений працівниками поліції до КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Лікарем ОСОБА_3 проведено огляд за допомогою приладу Алконт 1 та попередньо зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, ОСОБА_1 не погодившись з таким висновком лікаря наполіг на проведенні дослідження крові з метою встановлення стану сп`яніння. Після чого, о 23 год 50 хв у водія було відібрано біологічний матеріал (кров) з метою проведення токсикологічного дослідження. Результат проведеного токсикологічного дослідження № 1912 виготовлений 24 жовтня 2022 року показав, що при токсикологічному дослідженні біологічного матеріалу, а саме крові ОСОБА_1 , етанол в концентрації (за методикою ГРХ) у крові не виявлено (а.с.85). На підставі чого 28 жовтня 2022 року до Журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, внесено запис: «На підставі токсикологічного дослідження № 1912 від 24 жовтня 2022 року попередній діагноз «Алкогольне сп`яніння» не підтверджено. Етанол в крові не виявлено» (а.с.87).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 дійсно підтвердив, що 14 жовтня 2022 року в медичному закладі не погодившись з результатом огляду на стан сп`яніння, проведений за допомогою приладу, оскільки за станом здоров`я не вживає алкогольні напої, у присутності працівників поліції наполіг на відібранні в нього крові для проведення лабораторного дослідження з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

За викладених обставин, суд вважає за неможливе прийняти до уваги як належні та допустимі докази висновок № 58 від 14 жовтня 2023 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , складений КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня», оскільки він був попереднім та спростований результатом токсикологічного дослідження № 1912 від 24 жовтня 2022 року .

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №091550 від 15 жовтня 2022 року, не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищенаведене та застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Зазначені обставини суд першої інстанції належним чином не дослідив, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дмітрішиної Оксани Володимирівни - задовольнити.

Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко