ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7368/22 Головуючий в 1 інст. Калюжна В.В.
Провадження №33/807/225/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю прокурора Фоміної Г.В., Варванського П.А., його представника - адвоката Лишенка С.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лишенка С.С. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, працюючого завідуючим відділенням КЗ «Запорізький медичний фаховий коледж» ЗОР, депутат Запорізької міської ради восьмого скликання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , як депутат Запорізької міської ради, відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за порушення вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 , як депутат Запорізької міської ради, в порушення вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Запорізьку міську раду та Національне агентство з питань запобігання корупції про виникнення в його діях конфлікту інтересів під час складання та підписання листа від 10.03.2021 року №1-12 «Про надання матеріальної допомоги з депутатського фонду» та звернення до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради з проханням надати матеріальну допомогу у розмірі 2500 гривень ОСОБА_2 , який є його помічником, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, 10.03.2021 року ОСОБА_1 , як депутат Запорізької міської ради, в порушення вимог частини 1 статті 28 Закону «Про запобігання корупції», прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме склав та підписав лист №1-12 «Про надання матеріальної допомоги з депутатського фонду», тобто прийняв рішення про надання матеріальної допомоги та встановив (прописав у листі) суму такої допомоги для ОСОБА_2 , який є його помічником та з яким пов`язаний позаслужбовими стосунками, що виникли у зв`язку з депутатською діяльністю та звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради з проханням надати матеріальну допомогу у розмірі 2500 гривень ОСОБА_2 , який є його помічником, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лишенко С.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд сам зазначає, що закон не містить чіткого переліку відносин, які зумовлюють приватний інтерес. При цьому, ст. 62 Конституції України визначає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, відсутність відносин депутат-помічник у визначеному законом переліку мають тлумачитися на користь особи. Апелянт звертає увагу, що депутат не службовою чи посадовою особою, а тому не може перебувати у службових відносинах. Посилаючись на нормативні акти вказує, що депутат місцевої ради не є посадовою особою, не отримує заробітну платню за свою діяльність та не здійснює її професійно. Помічник депутата місцевої ради також не отримує заробітну платню за свою діяльність, не є професійним помічником. Отже, депутат не є керівником помічника і не може надавати йому обов`язкові вказівки до виконання, притягувати до відповідальності тощо. Вказує, що протокол не відповідає п.п. 5,6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, оскільки протокол має бути виготовлено у формі бланку, надрукований тиражем в певній кількості та заповнений чорнилом.

Просить постанову суду скасувати, винести нову, якою провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник-адвокат Лишенко С.С. підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні.

В обґрунтування апеляційних вимог додатково зазначили про наявність обставини, яка не була врахована судом першої інстанції про те, що на час викладених у протоколах подій ОСОБА_2 не був помічником депутата Варванського П.А.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника - адвоката Лишенка С.С., прокурора Фоміну Г.В., яка заперечувала доводам апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримані повною мірою не були, оскільки при прийнятті рішення поза увагою та без належної оцінки суду залишились фактичні обставини, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

Так, з протоколу № 128 від 07.11.2022 р. про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вбачається, що ОСОБА_1 , приймаючи рішення та вчиняючи дії 10.03.2021 року, направлені на надання матеріальної допомоги своєму помічнику ОСОБА_2 , діяв в умовах суперечності, що полягала в тому, що з одного боку, у ОСОБА_1 був наявний приватний немайновий інтерес, направлений на надання грошових коштів своєму помічнику, а з іншого боку ОСОБА_1 , як особа, уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування, має виконувати свої депутатські обов`язки в інтересах територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Відповідно до листа виконавчого комітету Запорізької міської ради №08476/03-20/05 від 01.09.2022 р. в період часу з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. не повідомляв міську раду про виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до листа НАЗК №30-05/21244-22 від 30.09.2022 р., до НАЗК в період часу з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. від депутата Запорізької міської ради ОСОБА_1 не надходили повідомлення про реальний/потенційний конфлікт інтересів у його діяльності.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Запорізької міської ради, діючи умисно, маючи приватний немайновий інтерес, порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом № 129 від 07.11.2022 р. про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи депутатом Запорізької міської ради, діючи умисно, маючи приватний інтерес, порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме 10.03.2021 року склав та підписав депутатський лист про надання матеріальної допомоги своєму помічнику ОСОБА_2 , тобто прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушеннях, суд обґрунтував свої висновки відомостями, зазначеними в протоколах про адміністративні правопорушення №128, №129 від 07.11.2022 р. та долученими до них письмовими доказами.

З висновками суду, викладеними у постанові, апеляційна інстанція погодитися не може та вважає, що вони ґрунтуються на невірно встановлених фактичних обставинах справи.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлюється, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Невиконання зазначеного обов`язку, його неналежне або несвоєчасне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п.п. 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Невиконання зазначеного обов`язку або його неналежне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідальність у відповідності до вимог ст. 172-7 КУпАП настає у випадку коли суб`єктом правопорушення безпосередньо не було повідомлено керівника про наявність конфлікту інтересів.

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

При цьому, аналіз ч. 1 Примітки до ст. 172-7 КУпАП дає можливість зробити висновок, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП має спеціального суб`єкта - особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є крім іншого, й депутати місцевих рад.

З матеріалів провадження та під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції беззаперечно встановлено та не оспорюється апелянтом, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Запорізької міської ради, склав та підписав лист від 10.03.2021 року №1-12 «Про надання матеріальної допомоги з депутатського фонду» та звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради з проханням надати матеріальну допомогу у розмірі 2500 гривень ОСОБА_2 .

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на час складання та підписання листа від 10.03.2021 року являвся помічником ОСОБА_1 , посилаючись на наявний в розпорядженні лист виконавчого комітету Запорізької міської ради №07764/03-18/05 від 29.08.2022 р. з додатками, які містять список депутатів міської ради восьмого скликання та їх помічників-консультантів, що є помилковим, оскільки, означені в листі відомості наведені станом на 10 серпня 2022 року.

Натомість інкриміновані у протоколах про адміністративні правопорушення події пов`язані із складанням та підписанням листа 10.03.2021 року щодо виділення допомоги ОСОБА_2 , як помічнику депутата ОСОБА_1 .

З огляду на повідомлення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 на той час не був його помічником та заявлене клопотання про витребування інформації з метою з`ясування обставин, що мають значення для вирішення даної справи, апеляційним судом скеровано запити до Запорізької міської ради про надання інформації про те, чи був ОСОБА_2 оформлений помічником-консультантом депутата Запорізької міської ради восьмого скликання ОСОБА_1 .

Згідно листа начальника управління по забезпеченню роботи міської ради №1184/01.1-13/02 від 03.10.2023 р., за наявною в Управлінні інформацією, ОСОБА_2 оформлений помічником-консультантом депутата Запорізької міської ради восьмого скликання ОСОБА_1 з 12.08.2021 р. по теперішній час, на підтвердження чого надано завірені належним чином копії подання депутата ОСОБА_1 від 27.04.2021 р. про зарахування помічником-консультантом ОСОБА_2 та журналу реєстрації посвідчень помічників депутатів, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав відповідне посвідчення 12.08.2021 р.

Тобто, встановлені обставини засвідчують відсутність заявленого конфлікту інтересів на момент інкримінованих ОСОБА_1 подій, оскільки станом на 10.03.2021 р. ОСОБА_2 не був помічником-консультантом останнього.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу правопорушення.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На противагу доводам апеляційної скарги, протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складені уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, оскільки містять передбачені законом обставини, у тому числі, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тощо.

З огляду на встановлені обставини, рішення суду першої інстанції не можна вважати обґрунтованим та вмотивованим, томуапеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нової постанови, якою слід закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 події й складу правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Лишенка С.С. задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події й складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 335/7368/22