Справа № 132/2667/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, студента ДНЗ «Гущинецьке ВПУ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.5 ст.121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 29.08.2023р. о 11:48год., рухаючись по вулиці В.Ліпського в селі Малі Кутища Хмільницького району Вінницької області, керував автомобілем марки «Honda Civic», номерний знак « НОМЕР_2 », обладнаному засобами пасивної безпеки, був не пристебнутим ременем безпеки під час руху, чим порушив п.2.1в ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, із заявою чи клопотанням про відкладення розгляду справи, а також письмовими запереченнями з приводу суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення не звертався.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За наявності передбачених законом підстав, а також з огляду на дотримання судом вимог ст.38, 277 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч.5 ст.121 КУпАП, відповідальність за даною нормою настає у разі порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3а ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватись ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №135929 від 29.08.2023р. вбачається, що ОСОБА_2 29.08.2023р. о 11:48год., рухаючись по вулиці В.Ліпського в селі Малі Кутища Хмільницького району Вінницької області, керував автомобілем марки «Honda Civic», номерний знак « НОМЕР_2 », обладнаному засобами пасивної безпеки, був не пристебнутим ременем безпеки під час руху.

ОСОБА_2 проти обставин викладених в протоколі не заперечував, свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав, власноручно зазначивши, що керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» протоколу серії ААД №135929.

Докази зібрані у справі узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості немає, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Положеннями ст.12 КУпАП передбачено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст.13 КУпАП до осіб які вчинили правопорушення у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років застосовуються заходи впливу передбачені ст.24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема ст.121 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст.24-1 цього Кодеску.

Матеріалами справи достеменно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент вчинення адміністративного правопорушення 29.08.2023р. не досяг 18-ти річного віку, а отже був неповнолітнім.

Судом також враховано, що ОСОБА_2 на час розгляду даного матеріалу є неповнолітнім, вчинив дане правопорушення вперше, щиро розкаявся у вчиненому та свою вину визнав повністю.

Негативних характеризуючих даних матеріали справи не містять, тяжких наслідків від правопорушень не настало.

Відповідно до вимог п.2 ст.24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років може бути застосований такий захід впливу, як попередження.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_2 , а саме: його неповнолітній вік, щире каяття, повне визнання своєї вини, притягнення до адміністративної відповідальності вперше, відсутність негативних характеризуючих даних, наявність декількох обставин, які пом`якшують його відповідальність, а також відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність, суд доходить висновку, про можливість застосування до ОСОБА_2 на підставі положень ч.2 ст.13 КУпАП та ст.24-1 КУпАП такого заходу впливу, як попередження.

На думку суду, застосування такого заходу буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Вимогами ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Зазначена норма закону не передбачає сплату судового збору особою, яку піддано заходам упливу, передбачених ст.24-1 КУпАП.

Ураховуючи, що до ОСОБА_2 слід застосувати адміністративний захід впливу, а не адміністративне стягнення, тому в цьому випадку сплата ним судового збору не передбачена ст.40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 13, 24-1, 121, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_2 захід впливу, передбачений ст.24-1 КУпАП, у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя