П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2115/23

Провадження № 3/348/1016/23

23 жовтня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Кікінчук М.П.,

особи яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності адвоката Романка В.М.,

представника потерпілого- адвоката Капака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду матеріали об`єднаної адміністративної справи, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, на якого протягом року не накладали адміністративне стягнення, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01 липня 2023 року об 11 годині 20 хвилин в с. Пнів по вул. Стефаника Надвірнянського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 , керуючи трактором Донгфенг «ДФ244» при виїзді з прилеглої території, при повороті праворуч, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП нанесений матеріальний збиток, травмованих немає, чим порушив вимоги п. 10.1 ІІДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 01 липня 2023 року об 11 годині 20 хвилин в с. Пнів по вул. Стефаника Надвірнянського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.п. 2.10 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в поставлених йому у провину правопорушеннях не визнав, зазначив, що в той день до нього прийшов сусід ОСОБА_3 та попросив допомогти скосити траву. Разом із ОСОБА_3 , який присів на крило трактора, вони виїхали з подвір`я з дуже малою швидкістю, повернули праворуч та поїхали по вулиці. При цьому, перешкод у русі у нього не було, нічого він не зачіпав, удару ніякого не було, автомобіля ОСОБА_2 в той день він не бачив. Вказав, що його косарка за своїми технічними особливостями піднімається на максимальну висоту 40-50 см, тоді як капот автомобіля ОСОБА_2 приблизно 90 см висотою. Ширина трактора приблизно 1.30 м, довжина косарки 2.50 м. Під час руху косарка знаходиться у складеному та зафіксованому стані, тож він не міг- зачепити косаркою інший автомобіль. ОСОБА_2 приходив до нього 07 липня та говорив, що він нібито пошкодив йому капот, при цьому на пропозицію оглянути його косарку на предмет залишків фарби, останній відмовився. Приблизно через місяць приїжджав дільничний, опитував, говорив, щоби він добровільно відшкодував збитки, на що він не погодився, так як вини його в цьому немає.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Романко В.М. зазначив, що протоколи про адміністративні правопорушення складені дільничним, а не працівниками СРПП, при викладенні об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не зазначено характер пошкоджень, отриманих транспортним засобом, лише вказано про «матеріальні збитки». Протоколи складено через 2 місяці 5 днів з моменту вчинення правопорушення, тоді як ОСОБА_1 був допитаний 07.08.2023. У схемі місця ДТП зазначено, що подія сталася 22.08.2023, отже схема суперечить протоколу. При складанні схеми ОСОБА_1 присутній не був, із схемою його не ознайомлювали. Також в порушення вимог з Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, на схемі взагалі не зазначено розташування трактору та напрямок його руху, місця зіткнення, слідів осипу, місце «виїзду з прилеглої території» на схемі також не зазначене. Вказав, що ширина дороги-6 метрів, ширина трактора -1,30 м, навіть якщо автомобіль ОСОБА_2 стояв на узбіччі, у ОСОБА_1 було достатньо місця, щоби проїхати без перешкод. На поданому раніше клопотанні про закриття провадження через закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, без встановлення провини, не наполягав. Просив закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Представник- адвокат Капак В.М. у судовому засіданні зазначив, що у протоколі вірно зафіксовано про порушення п. 10.1 ПДР, оскільки ОСОБА_1 було здійснено маневр повороту праворуч. Схема була складена в інший день до встановлення особи, а протоколи були складені після встановлення особи, яка причетна до вчинення правопорушення. Причетність ОСОБА_1 до скоєння правопорушень також підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зазначив, що сумніви вини ОСОБА_1 відсутні, а тому просить визнати його винним у скоєнні правопорушень та провадження закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є її чоловіком. 01 липня 2023 року до чоловіка зранку прийшов сусід ОСОБА_3 та попросив скосити сіно. Чоловік із сусідом на тракторі виїхали за ворота та повернули праворуч, при цьому, ОСОБА_3 присів на ліве крило. Вона виходила вслід, щоби забрати малого онука, звуку удару ніякого вона не чула, трактор нічого не зачепив. Машина ОСОБА_2 стояла зліва, метрів за 3-4. На питання уточнити, де саме перебував автомобіль ОСОБА_2 , вказала, що вказаний автомобіль знаходився по другий бік дороги, навпроти подвір`я сусіда. Пізніше, 22.08.2023, вона писала заяву в поліцію стосовно ОСОБА_2 , однак пояснила, що неприязних стосунків щодо останнього вона не має.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 01.07.2023 зранку він прийшов до ОСОБА_1 попросити його скосити сіно. Приблизно о 9-30-10-00 год. вони виїхали на тракторі з подвір`я, повернули праворуч та поїхали по вулиці, при цьому він присів на ліве крило трактора. Виїжджали повільно, нікого та нічого не зачіпали, ніякого удару не було. Навпаки, він слідкував за тим, щоб виїхати обережно, оскільки малий онук ОСОБА_7 бігав по двору. Зачепити інший автомобіль з лівого боку, вони не могли. оскільки він сам сидів на лівому крилі. Якби був удар, йому би першому пошкодило ноги. Косарка на тракторі високо не піднімається, лише приблизно на півметра. На питання уточнити, де саме перебував автомобіль ОСОБА_2 , вказав, що вказаний автомобіль знаходився по другий бік дороги, навпроти подвір`я сусіда. Вважає, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наговорюють на ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 01 липня 2023 близько 11-12-00 години він перебував біля озера, чекав знайомого ОСОБА_5 . Побачив, що ОСОБА_1 , виїжджаючи із подвір`я на тракторі синього кольору, зачепив косаркою лівий бік припаркованого через дорогу автомобіля. Потім ОСОБА_1 повернув наліво та поїхав по вулиці. Останній був сам. Він знаходився за 50-80 метрів від місця зіткнення.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 01 липня 2023 близько 11-12-00 години він перебував біля озера разом із ОСОБА_4 , чекали на знайомого. Почув звук удару, повернувся та побачив, що ОСОБА_1 трактором зачепив автомобіль, який знаходився на іншому боці дороги. Після чого ОСОБА_7 повернув наліво та поїхав по вулиці, останній був сам. Він знаходився на відстані близько 80-120 метрів. На лавочці неподалік сидів ще старший чоловік.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, представника потерпілого, допитавши свідків, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі без встановлення факту наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з даних протоколу, правопорушення вчинене 01.07.2023 року.

При цьому, відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17,10.2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» роз`яснено, що судам слід дотримуватись вимог статей 277, 277-2, 278 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення. Також необхідно звернути увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

У свою чергу, зі змісту статей 252, 280 КУпАП вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і лише після виконання вказаних вимог у разі спливу строків, передбачених ст. 38 КУпАП, закривати провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд зазначає, що аналіз вищевказаних положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Крім того, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в правопорушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Окрім того, норми КУпАП не містять прямого припису про те, що при закритті провадження у справі суд зобов`язаний встановити винуватість особи.

Проте, в ст. 280 КУпАП зазначено, що суд, проміж іншого, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний встановити вину чи невинуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Судова практика закриття справ за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП та визнання чи невизнання винуватості особи є різноманітною. В такому випадку суд звертається до практики Верховного суду (справи № 910/18319/16 від 07.02.2018 року та 916/2586/18 від 18.02.2020 року), в рішеннях якого було неодноразово зазначено, що з правового аналізу п. 7 ст. 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 статті 247 КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, слід зважити на Постанову Пленуму Верхового суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Зокрема, в даній постанові увага судів звертається на неприпустимість спрощеного підходу справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.сі.247, 280 КУпАП.

Таким чином, у задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Романко В.М. про закриття провадження у справі без встановлення факту наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно законодавства України.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Також, відповідно до диспозиції ст. 122-4 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо- транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п.2.10 (а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Надані суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.124 та 122-4 КУпАП, містять:

протокол про адміністративне правопорушення ААД № 125474 від 05.09.2023 (а.с.1);

протокол про адміністративне правопорушення ААД № 125473 від 05.09.2023 (а.с.31);

рапорт поліцейського СРПП Надвірнянського РВП від 05.09.2023 (а.с.3,33);

довідку про результати розгляду поліцейського офіцера громади Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Лозяка М.В. від 05.09.2023 (а.с.2,32)

схему місця ДТП від 22.08.2023 року (а.с.34);

заяву ОСОБА_2 від 04.08.2023 (а.с.35);

фотознімки із зображенням автомобіля та окремо трактору синього кольору (а.с.36-42);

копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.08.2023;

копії письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 від 07.08.2023 (а.с.44-46);

копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 05.09.2023 (а.с.47);

копію постанови серії БАД № 882005 від 05.09.2023 (а.с.51);

заяву ОСОБА_6 на ім`я начальника Надвірнянського РВП від 22.08.2023 (а.с.50).

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протоколи про адміністративне правопорушення ААД № 125473 від 05.09.2023, ААД № 125474 від 05.09.2023, складені та підписані поліцейським офіцером громади Надвірнянського РВП -05.09.2023, тоді як в судовому засіданні встановлено, що подія мала місце 01.07.2023 року.

Суд зауважує, що згідно ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року (надалі -Інструкції), уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Згідно п.8 розділу ІХ Інструкції якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Отже, суд зазначає, що в порушення вимог ч.2 ст. 254 КУпАП та п.п. 7,8 розділу ІХ Інструкції протоколи складені з порушенням визначеного строку, а саме через 2 місяці 5 днів, а тому не можуть бути визнані належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП.

Крім того, суд зауважує, що в протоколі не зазначена інформація про свідків та потерпілого, хоча до протоколу долучені копії письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Рапорт поліцейського не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки рапорт фактично є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Матеріали справи містять письмові пояснення свідка ОСОБА_8 , однак, вказаний свідок не був допитаний у судовому засіданні, не попереджався про кримінальну відповідальність, тому його письмові пояснення не можуть бути належним доказом по справі на підтвердження обставин правопорушення, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення від 05.09.2023, що відповідає п.32 постанови Касаційного адміністративного суду Верховного суду по справі №560/751/17 від 27.07.2019 року, в якій зазначено, що пояснення свідків є неналежними доказами, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Суд критично відноситься до пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 абсолютно протилежні поясненням свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , наявні суттєві розбіжності між їх показаннями, отже, покази свідків суд не може визнати належними доказами.

Відповідно до п. 1 розділу 9 Інструкції у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці -дорожнього-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додається схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський. А згідно абзацу 1 пункту 4 цього Розділу на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: ділянка дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

Як встановлено судом, у схемі місця ДТП, що наявна в матеріалах справи, відсутні будь- які зазначення про місце зіткнення (первинного контакту), що могло бути визначено за розсипом уламків, елементів кузова, скла, осипу фарби і т.д., відсутні будь-які заміри щодо місця розташування транспортних засобів після ДТП. Крім цього, на схемі взагалі не зазначено розташування трактору та напрямок його руху, місце «виїзду з прилеглої території» на схемі також не зазначене.

Також вказана схема не містить підпису водія ОСОБА_1 . На схемі немає абсолютно нічого, що могло б вказувати на скоєння ДТП 01.07.2023 ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що схема місця ДТП містить дату події: «22.08.2023 о 15-00 год.»

Отже, оскільки зазначена схема місця ДТП складена з вимог пункту 4 розділу 9 Інструкції та не підтверджена підписом водія ОСОБА_1 , тому вказану схему місця ДТП суд визнає неналежним і недопустимим доказом.

Долучені фотознімки із зображенням різних частин автомобіля Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , лише підтверджують наявність механічних пошкоджень, однак, не доводять факту заподіяння таких ушкоджень саме ОСОБА_1 . -01.07.2023.

Щодо фотознімків із зображенням трактору синього кольору, який рухається по проїжджій частині вулиці, то в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив належність йому вказаного трактору на знімку, який містить дату -14.07.2023; на іншому знімку без дати, зазначив, що «нібито схожий на його».

Копія постанови серії БАД № 882005 від 05.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП лише підтверджує факт керування ОСОБА_1 01.07.2023 трактором Донгфенг «ДФ244», який не зареєстрований у визначеному порядку, що не заперечувалося ОСОБА_1 під час судового розгляду.

Дослідивши надані матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП суду надано не було.

За приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, не доведена.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, не підтверджений належними і допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП.

Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

Крім того, вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суддя зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У своєму клопотанні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Романко В.М., просить суд стягнути з потерпілого ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та долучає договір про надання правової допомоги від 17.10.2023 та квитанцію про сплату гонорару серії АЕ №0174 від 17.10.2023 на суму 3000 грн.

Суд зауважує, що розгляд даної вимоги виходить за межі повноважень суду у справах про адміністративні правопорушення, визначених законодавством України про адміністративні правопорушення, оскільки чинний КУпАП не містить визначення поняття «судові витрати» при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, порядок їх підрахунку, доведення, розподілу. При цьому, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Воронко В.М. у своєму клопотанні не послалися ні на одну норму КУпАП, яка регулювала б відповідні процесуальні питання.

Положення ст.ст. 268,275 КУпАП не передбачають відшкодування витрат на правову допомогу особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а норми КАС України не підлягають застосуванню при розгляді вказаної категорії справи, з огляду на завдання та призначення цих нормативних правових актів.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми щодо відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою допомоги захисника, то згідно приписів ч. 1 ст. 120 КПК України (якщо йти за аналогією з нормами КПК України, як такими, що найближче схожі із правовідносинами притягнення до відповідальності за адміністративні правопорушення) такі витрати також несе особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та окремої процедури відшкодування витрат на правову допомогу не визначено.

Зважаючи на відсутність норми КУпАП, яка регулює порядок відшкодування витрат на правову допомогу, а також враховуючи те, що зазначені два кодифіковані акти: КУпАП та КАС України мають різну спрямованість, покликані на самостійне, жодним чином не споріднене та не пов`язане один з одним правове регулювання, а тому стосуються зовсім відмінних правових процедур, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу немає, а тому в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 9, п. 1 ст. 247, 280, 283-284, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Романка Василя Михайловича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 26.10.2023.

Суддя Т.А.Бурдун