справа № 631/1098/18
провадження № 3-в/631/5/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши подання (клопотання) заступника начальника відділу № 8 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Луганській та Херсонській областях Олени Голуб щодо вирішення питання про звільнення особи від відбуття адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2023 року на електронну адресу Нововодолазького районного суду Харківської області надійшло подання (клопотання) заступника начальника відділу № 8 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Луганській та Херсонській областях Олени Голуб щодо вирішення питання про звільнення особи від відбуття адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане подання (клопотання) мотивоване тим, що у 2020 році на виконання до Волноваського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області за територіальністю надійшла постанова Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року, винесена відносно ОСОБА_1 . Через повномасштабне вторгнення 24 лютого 2022 року Російської Федерації на територію України, відділ пробації втратив доступ до особових справ порушників.

Як зазначив автор подання, з метою належного виконання постанови Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_1 та згідно Наказу Міністерства юстиції України № 474/5 від 19 березня 2013 року «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» були направлені запити до державних органів з метою встановлення факту смерті ОСОБА_2 , отримання інформації щодо його офіційного працевлаштування, а також щодо набуття останнім статусу вимушено переміщеної особи. Згідно наданих відповідей ОСОБА_1 не отримував статусу вимушено переміщеної особи та не був зареєстрований факт його смерті на території України. Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні)» (із змінами та доповненнями) територія міста Волноваха та Волноваського району є тимчасово окупованими та здійснити перевірку громадянина ОСОБА_1 за адресою мешкання, наразі не є можливим.

Посилаючись на приписи частини 1 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема у рішенні від 15 травня 2008 року у справі «Надточний проти України», заступник начальника відділу ОСОБА_3 вказала, що окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме норми статті 80 Кримінального кодексу України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувального вироку його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

На думку заявника, системний аналіз положень Кодексу України про адміністративні правопорушення у поєднанні із вказаним законодавством, а також судовою практикою дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладання стягнення повинен розпочатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років.

Враховуючи наведене, посилаючись на положення статтей 304 та 305 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статті 80 Кримінального кодексу України, автор подання просила вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбуття адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного Нововодолазьким районним судом Харківської області 10 березня 2018 року у зв`язку із закінченням давності виконання судового рішення.

В обґрунтування клопотання надано лише копію відповіді Східного міжрегіонального управління юстиції від 13 жовтня 2023 року № 5797/55243-23-23/15.5, згідно якої за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану Донецької області актового запису про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено. Перевірку наявності актових записів про смерть проведено в період з 01 травня 2023 року по день надання відповіді.

У судове засідання уповноважений представник відділу № 8 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Луганській та Херсонській областях та ОСОБА_1 не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно у відповідності до приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На електронну адресу суду заступник начальника відділу № 8 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Луганській та Херсонській областях О. Голуб направила заяву, яка була зареєстрована за вхідним № ЕП-1950/23-вх від 22 жовтня 2023 року, відповідно до якої просила суд розгляд справи провести у її відсутності, подання задовольнити в повному обсязі.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками провадження їх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання їх явки обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути подання у відсутності представника органу пробації та правопорушника.

Вивчивши доводи, що наведені у подані, дослідивши матеріали справи в частині вирішення порушеного у поданні питання, суд вважає, що подання (клопотання) заступника начальника відділу № 8 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Луганській та Херсонській областях Олени Голуб щодо вирішення питання про звільнення особи від відбуття адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

Вказана адміністративна справа була розглянута в присутності ОСОБА_1 .

У статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Основного Закону України передбачено, що однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Положеннями статті 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

При цьому у частині 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України (частина 1 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Приписами статті 304 наведеного кодифікованого закону України визначено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення (стаття 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

В силу приписів статті 302 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, приписи пунктів 5, 6 та 9 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначають виключні випадки, за наявності яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, а саме: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Отже, положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення положеннями згаданого нормативно-правового акту не передбачено.

Стаття 80 Кримінального кодексу України, на яку посилається автор подання, передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Так, держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

З урахуванням наведеного, для застосування приписів статті 80 Кримінального кодексу України необхідно дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1 3 частини першої цієї статті, подвоюються.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями частини 1 статті 3 Кримінального кодексу України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено (частина 4 статті 3 Кримінального кодексу України).

Як вже зазначалось, згідно з приписами статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

При цьому, визначений у частині 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

У даному випадку постанова Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 годин, є чинною та своєчасно була звернена до виконання.

Як зазначено у поданні з метою належного виконання постанови Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року були направлені запити до державних органів з метою встановлення факту смерті ОСОБА_2 , отримання інформації щодо його офіційного працевлаштування, а також щодо набуття останнім статусу вимушено переміщеної особи. Згідно наданих відповідей ОСОБА_1 не отримував статусу вимушено переміщеної особи та не був зареєстрований факт його смерті на території України.

Разом із тим, органом пробації так і залишилось не з`ясованим причини неявки правопорушника, його місцезнаходження, майновий стан, не з`ясовано, чи працює ОСОБА_1 , чи отримує дохід та чи має можливість виконувати покарання у вигляді суспільно корисних робіт. Також із матеріалів справи не вбачається, чи було ОСОБА_1 оголошено в розшук, чи не призивався останній на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією та які дії були вчиненні органом пробації у відповідності до «Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19 березня 2013 року.

Обов`язок з`ясування вищевказаних фактів не може перекладатися на суд, адже подання представника державного органу має бути обґрунтованим, а обставини, викладені в ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

Крім того, зміст подання не містять відомостей чи притягувався за цей час ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ухилення від відбування суспільно корисних робіт.

Так, положеннями статті 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Слід зазначити, що адміністративна відповідальність за ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт передбачена статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Сам факт того, що фактичне місце проживання чи перебування порушника невідоме не є підставою звернення до суду з поданням щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, оскільки звернення до суду з вказаним поданням знаходиться в причинному зв`язку з наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду.

Підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду є обставини, що роблять виконання судового рішення взагалі неможливим, до таких обставин неможливо віднести відсутність за місцем проживання чи не встановлення місця перебування правопорушника, оскільки така відсутність може бути тимчасовою та/або з метою ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що норми Кримінального кодексу України не підлягають застосуванню за аналогією (частина 4 статті 3 Кримінального кодексу України), положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, в межах якого і повинно вирішуватись вказане подання, не передбачено правової можливості звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, та з огляду на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання у відповідності до статті 129-1 Конституції України та статті 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у задоволенні подання (клопотання) заступника начальника відділу № 8 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Луганській та Херсонській областях Олени Голуб щодо вирішення питання про звільнення особи від відбуття адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що судове рішення, яке набрало законної сили, повинне бути виконане незалежно від матеріального стану порушника, наявності чи відсутності у нього на це бажання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 129-1 Конституції України, статтями 2, 7, пунктами 5, 6 та 9 статті 247, статтями 298, 284, 300 304, 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання (клопотання) заступника начальника відділу № 8 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Луганській та Херсонській областях Олени Голуб щодо вирішення питання про звільнення особи від відбуття адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: Т. М. Трояновська