КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №756/7648/23 Головуючий у 1 інстанції: Шевчук А.В.

Провадження №33/824/3846/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

21 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Гармаша Михайла Юрійовича - представника ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Гармаш М.Ю. - представник ОСОБА_1 , 18 липня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення судом першої інстанції не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи відповідно встановленим законом нормам.

Вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на доказах, які не відповідають обставинам справи. Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд попередньої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 начебто погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак насправді не дотримується рекомендацій та ігнорує вимоги і вказівки поліцейського, зволікає час, вчиняє пасивну поведінку щодо проходження огляду, що після чергових зауважень розцінено поліцейським як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп'яніння на вимогу поліцейських та не відмовлявся від його проходження до того моменту, як поліцейські почали схиляти його до відмови, а саме, вказуючи на можливість відмовитись від огляду, не попереджуючи про відповідальність за відмову від проходження огляду.

ОСОБА_1 заперечує факт вживання ним алкогольних речовин.

Зазначає, що наявне в матеріалах справи направлення до медичного закладу на огляд стану алкогольного сп'яніння , не було вручено ОСОБА_1 .

В судовому засіданні адвокат Гармаш М.Ю. та ОСОБА_1. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. причини неявки суду гне повідомив

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні в матеріалах справи докази апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.05.2023 року о 23 год. 03 хв. на вул. Бережанська 1, у м. Києві, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови.

Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, про що здійснювалась відеофіксація. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте апеляційний суд вважає, що цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушені ним п.2.5 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП під порушенням зазначається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони

здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві

юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, п. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що при оформлені протоколу працівниками поліції не було дотримано вимог КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції № 1026 щодо порядку фіксування безпосередньо відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

З відеозапису боді камер вбачається, що поліцейські не розцінювали поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду, а навпаки активно схиляли його до відмови від проходження огляд, роз`яснюючи, що він має на це законне право та не попереджуючи про відповідальність.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

Таким чином, Законом України «Про Національну поліцію» покладено обов`язки на працівника поліції саме попереджати та запобігати вчиненню адміністративних правопорушень, а не підбурювати осіб до вчинення адміністративних правопорушень, видаючи такі дії за законні права громадян, з метою їх подальшого викриття та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

Рішення ЄСПЛ, ухвалені у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене.

При цьому, докази, здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення, відповідно до зазначеної вище практики ЄСПЛ, визнаються недопустимими доказами.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечує вживання алкогольних речовин та погоджується пройти тест на приладі Драгер (10:00 хв. відеозапису).

Разом з тим, після того як ОСОБА_1 не вдалося продути прилад, поліцейські, замість висування вимоги пройти огляд в закладі охорони здоров`я, почали здійснювати на ОСОБА_1 неправомірний вплив, що полягає у введені його в оману щодо наявності права відмовитись від огляду (18:50, 19:30, 02:12:30 хв. відеозапису).

Таким чином, працівники патрульної поліції фактично спровокували ОСОБА_1 дo вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, схиливши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та запевнивши, що він має на це законне право.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази визнаються такими, що одержані незаконним шляхом, коли їх збирання й закріплення відбулося з порушенням прав людини і громадянина, гарантованих Конституцією, порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на існуючи порушення з боку поліцейських, не встановив дійсних обставин справи та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 .

Керуючись вимогами ст. 62 Конституції України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гармаша Михайла Юрійовича - представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року скасувати, провадження по справі закрити.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Гаращенко Д.Р.