КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/5303/23

номер провадження: 33/824/3292/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю:

секретаря судового засідання - Мазурок О.С.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бовгиря Олександра Петровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференція в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бовгиря Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Бовгиря О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є недопустимими доказами. Вказує, що згідно усталено судової практики письмові пояснення свідків без їх допиту у судовому засіданні, є неналежними доказами. Зазначає, що свідки у даній справі не викликались судом в судові засідання та не допитувались. Зазначає, що із письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які долучені до протоколу про адміністративні правопорушення, не вбачається, щоб ці особи були очевидцями того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. З їх письмових пояснень слідує лише те, що вони бачили як неподалік від них стояв припаркований транспортний засіб, з якого вийшла якась особа.

Вказує, що долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудної камери патрульного поліцейського також є неналежним доказом у справі, оскільки на жодному із відеозаписів не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся апеляційним судом належним чином. В той же час його захисник - адвокат Бовгиря О.П. вважав за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бовгиря О.П., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі й просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №377133 від 04 квітня 2023 року, згідно з яким встановлено, що 04 квітня 2023 року о 12 год 15 хв. у місті Києві по проспекту Броварському, станція метро «Лівобережна», ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi A4», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів тіла, неадекватне розуміння ситуації. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу чи в найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився(а.с.1);

письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких слідує, що вони бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зупинив автомобіль, вийшов на обочину справляти природні потреби, потім хотів сісти за кермо і їхати далі, однак вони йому в цьому завадили та викликали працівників поліції (а.с.2-3);

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 04 квітня 2023 року;

розписка ОСОБА_4 , якою він підтвердив факт залишення йому на зберігання автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , та не допущення до керування цим автомобілем ОСОБА_1 (а.с.5) .

відеозаписи з нагрудної камери патрульного поліцейського №473523, №472250 (а.с.7);

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що свідок ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 повідомили працівникам патрульної поліції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з цим вони викликали працівників патрульної поліції. На місці події ОСОБА_1 спочатку заперечував свою причетність до автомобіля, але жодного разу не вказав, що автомобілем керувала інша особа. На відео зафіксовано як ОСОБА_1 один перебував біля автомобіля на Броварському проспекті в місті Києві, у нього були ключі та документи на автомобіль, він вільно ним користувався, відкривав двері автомобіля, з багажника брав свої речі. Крім того, він просив працівників поліції сісти за кермо автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , і відвести його додому. На відео також чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції та свідків. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду. Також ОСОБА_1 повідомив, що має відношення до правоохоронних органів. У подальшому він чітко повідомив працівникам поліції, що перебуває в стані сп`яніння, а також повідомив на російській мові «Я не прав, я согласен».

Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Також протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №3771033 від 04 квітня 2023 року підписаний працівником поліції, який його склав, та ОСОБА_1 . Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції, ОСОБА_1 у вказаному протоколі не вказав.

Таким чином, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не приймаються апеляційним судом до уваги з таких підстав.

Так, дійсно з переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудної камери поліцейського не вбачається самого моменту зупинкипрацівниками патрульної поліції автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Разом з тим, з відеозаписів вбачається, що свідок ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 надали працівникам поліції свої письмові пояснення, в яких показали, що бачили як водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зупинив автомобіль, вийшов на обочину справляти природні потреби. Після цього, водій намагався сісти за кермо автомобіля, але вони йому в цьому завадили та викликали працівників поліції.

Також з відеозаписів видно, що на місці події ОСОБА_1 жодного разу у розмові з працівниками поліції не вказав, що автомобілем керувала інша особа та не зазначав її персональні дані. ОСОБА_1 перебував один біля автомобіля, у нього були ключі та документи на автомобіль, він вільно відкривав двері автомобіля, з багажника брав свої речі та просив працівників поліції сісти за кермо даного автомобіля.

Вказані вище відеозаписи та покази свідків є передбаченими ст.251 КУпАПналежними засобами доказуванню, які були оцінені судом у їх сукупності й логічному взаємозв`язку та є достатніми для висновку у поза розумний сумнів, що 04 квітня 2023 року о 12 год 15 хв. у місті Києві по Броварському проспекту, станція метро «Лівобережна», ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що пояснення свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами, апеляційний суд вважає маніпулятивними й такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Установлено, та не спростовано стороною захисту, що особи свідків, які надали свої пояснення, як усно, так і письмово, є працівниками, що здійснювали монтаж камер спостереження біля місця події, тобто були випадковими очевидцями, вони не є зацікавленими в результатах розгляду справи, а тому підстав не довіряти їх поясненням апеляційний суд не вбачає.

Вказані письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є послідовними, повністю узгоджуються з матеріалами справи та наявними у справі відеозаписами.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Бовгиря О.П. підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуадвоката Бовгиря Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов