П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, працюючої асистентом стоматолога в ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 978844 від 29.08.2023 року: 15.08.2023 року близько 18:00 год. в АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_1 за місцем проживання вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно ОСОБА_3 , а саме не дає доступу до його власного будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнала, просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та пояснила, що декілька років тому вона та ОСОБА_3 розлучились. ОСОБА_1 вказала, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний у шлюбі, є їхньою спільною сумісною власністю, де вони проживали разом до розлучення. ОСОБА_1 залишилась проживати з дітьми в даному будинку та її колишній чоловік також деякий час там проживав, а згодом зібравши речі, ОСОБА_3 почав проживати в іншому місці. ОСОБА_1 зазначила, що її колишній чоловік систематично приїжджав до даного будинку в поганому настрої та вчиняв сварки з різних приводів, забирав спільні речі без узгодження з нею та одного разу побив ОСОБА_1 , тому остання почала боятись свого колишнього чоловіка. ОСОБА_1 також зазначила, що ОСОБА_3 неодноразово без її відома змінював замки до дверей будинку, підсобних приміщень та хвіртки. Останнього разу в серпні 2023 року ОСОБА_3 приїхав до будинку та без відома ОСОБА_1 викрутив замка хвіртки, що побачила ОСОБА_1 , тому вийшла до ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 почав знімати на відеозапис реакцію ОСОБА_1 на такі дії ОСОБА_3 . Між ними почалась суперечка, діти почали хвилюватись та кричати у зв`язку із чим до них вийшли сусіди. При цьому ОСОБА_1 звернула увагу, що її колишній чоловік не мав наміру потрапити до будинку, а замінив замок до хвіртки з метою спровокувати сварку.

ОСОБА_1 пояснила, що вона не обмежувала свого колишнього чоловіка у доступі до будинку, ОСОБА_3 має інше житло в с. Гатне Київської області та фактично проживає з іншою родиною, до вказаного домоволодіння безперешкодно потрапляв та користувався необхідними речами, однак згодом ОСОБА_3 почав приїжджати з метою провокування сварок та одного разу побив ОСОБА_1 у зв`язку із чим остання почала боятись ОСОБА_3 , а тому не бажала, щоб її колишній чоловік приїжджав до будинку.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Капустін В.В. просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зокрема адвокат Капустін В.В. вказав, що протокол про адміністративне правопорушення належним чином не розкриває суті правопорушення та не конкретизує, які саме дії та яким саме чином ОСОБА_1 не давала доступу ОСОБА_3 до будинку, а заява ОСОБА_3 та його письмові пояснення не містять посилань на дату та час, коли саме вказані дії ОСОБА_1 вчиняла. Також захисник зазначив, що саме ОСОБА_3 провокує сварки та приїжджає до будинку лише з наміром спровокувати сварки, бив ОСОБА_1 , на підтвердження чого захисник надав суду роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2023 та копію висновку спеціаліста №25 від 01.11.2022, вказавши, що фактично в жовтні 2022 року ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок відносно ОСОБА_1 , однак із заявою про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 не зверталась, оскільки сподівалась, що вони знайдуть порозуміння. Крім цього адвокат Капустін В.В. зазначив, що матеріали справи та пояснення ОСОБА_3 не підтверджують можливості настання чи настання фізичної або психологічної шкоди завданої ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що після розлучення, через деякий час він дійсно почав проживати в іншому місці, однак даний будинок є їхньою з ОСОБА_1 спільною власністю та на території домоволодіння знаходяться спільне майно. ОСОБА_3 вказав, що з березня 2023 року до будинку були замінені замки та його перестали впускати до будинку. Оскільки ОСОБА_3 не міг потрапити до будинку, тому він дійсно здійснював заміну замків декілька разів. На запитання суду ОСОБА_3 вказав, що з цивільним позовом стосовно розподілу спільного сумісного майна, виділення його частки у натурі, чи усунення перешкод у користуванні будинком до цих пір не звертався, оскільки збираються необхідні докази. ОСОБА_3 просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Представник ОСОБА_3 адвокат Вілінський В.В. вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, що підтверджується наявними доказами та поясненнями учасників та свідків.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що точної дати вона не пам`ятає, проте зазначила, що в серпні 2023 року вона працювала вдома та з вікна почула крики дітей, тому ОСОБА_4 вийшла на вулицю та побачила, що на дворі сварились ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з приводу заміни замків та того, що ОСОБА_3 приїжджає без узгодження, а з будинку кричали їхні діти. Свідок ОСОБА_4 вказала, що неодноразово бачила ОСОБА_3 на території його будинку, де останній займався власними справами.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні з приводу даних подій пояснив, що точної дати він не пам`ятає, однак вказав, що в серпні 2023 року він вечеряв вдома та почув крик дітей, тому вийшов на двір. ОСОБА_5 зазначив, що на дорозі стояв ОСОБА_3 , а з вікон його будинку кричали діти. ОСОБА_5 пояснив, що між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною ОСОБА_1 відбувалась сварка з приводу заміни замків. Свідок ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_3 говорив йому, що ОСОБА_1 не пускає його до двору та будинку, однак свідок ОСОБА_5 неодноразово бачив ОСОБА_3 на території даного будинку.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що точної дати він не пам`ятає, однак зазначив, що ОСОБА_3 поросив його надати послуги по заміні замку у дверях до будинку, на що ОСОБА_6 погодився. Приїхавши до будинку, свідок ОСОБА_6 здійснював заміну замка у дверях до будинку та з будинку вийшли діти. ОСОБА_6 вказав, що згодом приїхала ОСОБА_1 та одразу почала сваритись з приводу того, що ОСОБА_3 здійснював заміну замків до будинку без її відома. Також свідок ОСОБА_6 , що в ході сварки ОСОБА_3 погодився надати дублікати ключів ОСОБА_1 для спільного доступу до будинку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши клопотання адвоката Капустіна В.В. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2023, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 978844 від 29.08.2023 року, заяву ОСОБА_3 від 15.08.2023, письмові пояснення ОСОБА_3 від 15.08.2023, письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.08.2023, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 29.08.2023, а також надані учасниками копію довідки від 19.05.2023 про результати звернення ОСОБА_3 , копію довідки №28/08-3 від 28.08.2023, роздруківку постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2023 з Єдиного державного реєстру судових рішень, копію висновку спеціаліста №25 від 01.11.2022, копію договору купівлі-продажу житлового будинку, цифровий флеш носій з відеозаписами, копію договору оренди житла від 21.03.2022, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні (ст.3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами).

Пунктом 4 статті 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству", визначено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП, - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення 15.08.2023 о 18:00 год. домашнього насильства економічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 не дає доступу ОСОБА_3 до будинку.

Протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, який містить фабулу інкримінованого правопорушення, яка підлягає доказуванню, та на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Згідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

З аналізу наведених вище норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, тому протокол про адміністративне правопорушення повинен містити відомості про можливість настання чи реального настання фізичної або психологічної шкоди потерпілому, однак у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 978844 від 29.08.2023 року такі дані не відображені, та не конкретизовано які саме дії ОСОБА_1 вчинила з метою не допуску ОСОБА_3 до будинку, тому слід зазначити, що фабула даного протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не розкриває суті інкримінованого правопорушення.

На підтвердження обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи було додано заяву ОСОБА_3 від 15.08.2023, за змістом якої останній просить притягнути до адміністративної відповідальності колишню дружину ОСОБА_1 , котра на протязі останнього року вчиняє відносно ОСОБА_3 домашнє насильство економічного характеру, а саме перешкоджає йому потрапити до будинку.

Суддя зауважує, що із заяви ОСОБА_3 також незрозуміло яким саме чином ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_3 потрапити до будинку та які саме дії для цього вона вчиняє. Також дана заява не містить конкретних вказівок на дати вчинення ОСОБА_1 таких дій.

Письмові пояснення ОСОБА_3 від 15.08.2023 є схожі за змістом із заявою ОСОБА_3 від 15.08.2023, при цьому суддя зазначає, що дані пояснення не містять підпису ОСОБА_3 та працівника поліції, яким відбирались дані пояснення, тому при вирішенні даної справи суд не бере їх до уваги, оскільки такі пояснення не можуть бути прийняті у якості належного та допустимого доказу.

Також до матеріалів справи додано пояснення ОСОБА_1 від 29.08.2023, в яких остання вказала, що у листопаді 2021 року вони з ОСОБА_3 розлучились та після шлюбу у них є троє спільних дітей, які після розлучення проживають разом з нею. ОСОБА_3 фактично не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з березня 2022 року, після розлучення ОСОБА_3 залишилась квартира в с. Гатне, машина та інші речі. Крім цього ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_3 постійно приїжджає до будинку та вчиняє сварки, провокує скандали, вимагає грошей за дім, вивозить спільні речі без узгодження з ОСОБА_1 та дітьми, викликає працівників поліції, коли ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_3 потрапити до будинку, однак в присутності працівників поліції не бажає потрапити до будинку та брати необхідні йому речі.

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейським було визначено низький рівень небезпеки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні не змогли чітко вказати дату сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні також не зміг вказати дати подій свідком яких він був.

Дослідивши відеозаписи, надані представником потерпілого адвокатом Вілінським В.В., учасники провадження вказали, що зафіксовані на відеозаписах події мали місце 04.08.2023, коли ОСОБА_3 разом з свідком ОСОБА_6 приїхали до будинку без попередження ОСОБА_1 та здійснювали заміну замків до вхідних дверей будинку, в якому на той момент перебували діти.

Тому при вирішенні питання щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд не бере до уваги вказані відеозаписи та пояснення свідка ОСОБА_6 , оскільки суд розглядає справу лише у межах пред`явленого особі обвинувачення та не вправі виходити за межі такого обвинувачення, а долучені відеозаписи та пояснення свідка ОСОБА_6 не стосуються подій 15.08.2023.

Крім цього суддя зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тому суддя зазначає, що працівниками поліції повинні були бути встановлені та опитані не тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , але й свідки вчинення інкримінованого правопорушення.

Проте матеріали справи не містять відомостей про свідків обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому ОСОБА_1 та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не змоги суду чітко вказати дату сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , свідками якої вони були, тому суд позбавлений можливості констатувати, що пояснення даних свідків відображають події саме 15.08.2023, які ставляться у провину ОСОБА_1 .

Окрема варто зауважити, що вказані свідки також не підтвердили в судовому засіданні, що ОСОБА_1 не давала того дня чи раніше ОСОБА_3 доступу до будинку, а в день сварки свідки вказали, що не бачили, щоб ОСОБА_3 намагався потрапити до будинку.

Дані свідки неодноразово бачили ОСОБА_3 на території домоволодіння, де останній займався своїми справами.

Крім цього суддя зважає, що ОСОБА_1 вказала, що в день, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стали свідками сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , саме ОСОБА_3 спровокував сварку, оскільки останній приїхав до будинку та без попередження зняв замка з хвіртки до двору будинку, викинув його та почав здійснювати на відеозапис реакцію ОСОБА_1 та сваритись з нею, натомість не мав наміру потрапити до будинку, а такі дії вчинив виключно з метою провокації сварки. При цьому в судовому засіданні ОСОБА_3 жодним чином не спростовував дані обставини, а відеозаписів здійснених ним того дня до матеріалів справи долучити не просив.

Зважаючи на викладене, суд констатує, що наявні матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у протоколу про адміністративне правопорушення, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити об`єктивні обставини даної справи, зокрема й беззаперечно встановити, що дійсно 15.08.2023 ОСОБА_1 здійснила економічне насильство відносно свого колишнього чоловіка.

Окремо слід вказати, що ОСОБА_3 після розлучення має інше житло, а саме квартиру в с. Гатне Київської області, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перестав проживати добровільно, та фактично проживає іншою родиною в орендованій квартирі в АДРЕСА_3 .

З наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пояснень слідує, що ОСОБА_1 разом з дітьми проживає у будинку, а між колишнім подружжям існує спір з приводу поділу та порядку користування зазначеним будинком, тобто конфліктні відносини, що склалися між колишнім подружжям на переконання суду не носять характеру домашнього насильства економічного характеру, а відображають цивільно - правовий характер і є предметом окремого судового розгляду, про що також зазначав й дільничний офіцер поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Олег Майстренко у довідці від 19.05.2023 та рекомендував ОСОБА_3 звернутись з цивільним позовом до суду.

Однак в судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник вказали, що до цього часу з позовними заявами про розподіл спільного сумісного майна колишнього подружжя, виділення його частки у натурі, чи усунення перешкод у користуванні будинком до суду до цих пір не звертались, оскільки нібито збираються необхідні докази, однак не вказавши на відсутність яких доказів вони посилаються.

За таких обставин, у суду є всі підстави для розумного сумніву у тому, що ОСОБА_1 вчинила відносно ОСОБА_3 дії, які можна кваліфікувати, як домашнє насильство.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Суд, відповідно до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно з`ясував всі обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого, на основі оцінки наявних у справі доказів кожного окремо та у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 247, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ