П О С Т А Н О В А

Іменем України

31.10.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, за даними протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

24 березня 2023 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №026098 від 15.03.2023р., 15 березня 2023 року об 17 год. 33 хв. у місті Львові по вулиці Професора Медведецького 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi L400 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння, що підтверджується висновком лікаря ОСОБА_2 № 000547. Огляд на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі КНП ЛОР "ЛОМЦПТУ". Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, зазначив, що після того як був зупинений працівниками поліції, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки його транспортного засобу. З результатом, який показав прилад Alcotest Drager 6810, він, ОСОБА_1 , не погодився, оскільки не вживав алкогольних напоїв, а тому погодився пройти огляд на наявність чи відсутність стану алкогольного сп"яніння в медичному закладі. Зауважив, що в медичному закладі, він виконував усі вказівки лікаря - нарколога, а підписуючи медичні документи, не розумів, що погоджується з результатами огляду.

Захисник правопорушника - адвокат Гур"єв О.В., підтримав пояснення свого підзахисного, просив закрити провадження у справі у зв"язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Просив суд звернути увагу на те, що в матеріалах справи містяться три роздруківки з приладу Alcotest Drager з різними показниками результатів аналізу щодо наявності стану алкогольного сп"яніння в ОСОБА_1 .

В судовому засіданні поліцейський взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП капрал поліції Висоцький П.В., який склав протокол, підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Лікар КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що у своїй діяльності керується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 №1452/735, яким затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує на те, що ним були проведені усі необхідні дії медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння у ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним висновком № 000547 від 15 березня 2023 року. Разом з тим, на уточнюючі запитання головуючого зазначив, що здати кров на встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп"яніння ОСОБА_1 не пропонував, як і не врахував можливої похибки показників приладу Alcotest Drager.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України (далі по тексту - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Відповідно до долученого чеку - роздруківки Alcotest Drager 6810, результат огляду, який проведено об 17 год. 52 хв., становить 0,32 % проміле.

В матеріалах справи міститься висновок №000547 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, складений 15.03.2023р. лікарем КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 на час огляду - 15.03.2023р. об 18 год. 57 хв. перебував в стані алкогольного сп"яніння.

На вимогу суду директором КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" скеровано документи, які стали підставою для складення висновку про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп"яніння.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху №000547 від 15.03.2023р. зазначено, що в ОСОБА_1 на момент огляду поведінка напружена, свідомість збережена, орієнтований повністю, в позі Ромберга похитування незначне, тремтіння пальців рук незначне.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії роздруківок Alcotest Drager 6820, результат огляду, який проведено об 18 год. 32 хв., становить 0,27 % проміле, а результат огляду, який проведено об 18 год. 51 хв., становить 0,20 % проміле.

Відтак, в матеріалах справи містяться документи з різними показниками результатів аналізу, що суд сприймає критично з точки зору належності та достатотністі доказів.

Крім того, суд враховує ту обставину, що при огляді ОСОБА_1 лікарем - наркологом не було враховано можливу похибку в приладі Alcotest Drager 6820 та не було запропоновано здати біоматеріал.

У ст. 8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, із змінами та доповненнями до Конвенції в Європейській угоді від 01 травня 1971 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, зазначено, що мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр видихуваного повітря, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і видихуваному повітрі 0,5 проміле.

Згідно п.7 Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно технічних характеристик алкотестера «Драгер 6820», за допомогою якого проводився тест на визначення вмісту алкоголю, можливі границі допустимої похибки у робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка: ± 0,02 мг/дм3 (в інтревалі діапазону вимірювань від 0 до 0,4 мг/м3), відносна похибка - ±5% (в інтервалі діапазону вимірювань понад 0,4 мг/м3), абсолютної - ±0,042% (в інтервалі діапазону вимірюіань ід 0 до 0,84%), відносної - ±5% (в інтервалі діапазону вимірювань понад 0,84%).

Відтак, зважаючи на викладене та вказані результати огляду ОСОБА_1 , враховуючи допустиму похибку алкотестера «Драгер 6820», викликає сумніви щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння на час керування транспортним засобом, та не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Суд вважає встановленим, що вимог і положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015року №1452/735 при обстеженні ОСОБА_1 в повній мірі при складанні протоколу не дотримано, а відтак наявні в протоколі докази в основу беззаперечного рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП покладені бути не можуть.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви», судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Згідно з ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перебував в стані алкогольного сп"яніння.

За таких обставин, враховуючи те, що вина особи не була доведена належними доказами та поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно п.1ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення, щодо нього, закрити.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь