ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1435/23 Головуючий І інстанції Сіренко Ю.Ю.
Провадження № 33/818/775/23 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.5 ст.122 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соболєвої Є.Є.

за участю захисника Царьова Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Царьова Р.В. на постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

ВСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 01.04.2023 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHEVROLET VOLT, д.н.з. НОМЕР_1 , по Мерефянському шосе, 7/1, в м. Харкові, на порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, змусивши їх швидко рухатись у зворотному напрямку, чим створив аварійну обстановку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 18.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст. 122 КУпАП.

Постановою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1445 гривень та стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Царьов Р.В. просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 030322 від 01.04.2023 року щодо ОСОБА_1 було складено за ч.4 ст.122 КУпАП та відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в протоколі не допускається закреслень чи виправлень відомостей, що були внесені до протоколу, а також не допускається дооформлення та доопрацювання протоколу.

Вказує, що всі докази у справі мають недопустимий та суперечливий характер і не дають підстав дійти поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до оскаржуваної постанови судді районного суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

За змістом ч.5 ст.122 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

З аналізу вищенаведених норм ПДР України та КУпАП вбачається, що відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок цього спричинив створення аварійної обстановки.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення за правовим змістом є фактично обвинуваченням, яке підлягає доведенню, не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, враховуючи позицію ЄСПЛ (справа Карелін проти Російської Федерації).

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 030322 від 01.04.2023 року в провину ОСОБА_1 ставиться те, що він 01.04.2023 року о 10 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом CHEVROLET VOLT, д.н.з. НОМЕР_1 , по Мерефянському шосе, 7/1, в м. Харкові, на порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього рухуУкраїни (затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року № 1306), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, змусивши їх швидко рухатись у зворотному напрямку, чим створив аварійну обстановку.

При цьому, дії ОСОБА_1 органом, який склав протокол, кваліфіковано за ч.4 ст.122 КУпАП.

Натомість, відповідальність за ч.4 ст.122 КУпАП встановлюється за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, та відповідно до вимог ст.222 КУпАП , справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Встановлення та зазначення повних відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376 від 06.11.2015 року не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) .

Враховуючи, що у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі не конкретно викладено суть адміністративного правопорушення та з огляду на відсутність у суду процесуального права уточнювати зміст адміністративного правопорушення, з зазначеного протоколу неможливо встановити, яка конкретно відповідальність ставиться ОСОБА_1 в провину- ч.4 ст.122 КУпАП чи ч.5 ст.122 КУпАП, що унеможливлює встановлення у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, наявність у справі рапорту командира роти 2 батальону 1 УПП в Харківській області ДПП Щербань Д. про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 030322 від 01.04.2023 року відносно ОСОБА_1 в графі «за що відповідальність передбачена » замість ч.5 ст.122 КУпАП помилково вказано ч.4 ст.122 КУпАП, не може свідчити належним доказом того, що протокол було складено саме за ч.5 ст.122 КУпАП, оскільки Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376 від 06.11.2015 року не передбачено внесення таких виправлень до вже складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд наголошує, що зміна правової кваліфікації (а по суті обвинувачення) вчиненого правопорушення можлива лише шляхом складання нового протоколу, виправлення чи уточнення з цього приводу іншим шляхом не допускається, в тому числі рапортами, додатками, тощо.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Проте суд першої інстанції не надав цим обставинам будь-якої оцінки, а навпаки фактично вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та визнав винуватим ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП, розглянув фактично справу з порушенням правил підсудності, що є неприпустимим, так як порушує право ОСОБА_1 на захист та загальні засади судочинства.

Так, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно зазначити опис обставин, встановлених під час розгляду справи, навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, суддя у своїй постанові виходив із висновку, що його вина підтверджується зокрема відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 030322 від 01.04.2023 року, який фактично складений відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Таким чином порушено принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на формально перелічених документах та суд першої інстанції фактично вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.

Враховуючи зазначене, постанова судді щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Царьова Р.В. задовольнити.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30 червня 2023 рок, щодо ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нову.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик