Провадження № 3-зв/742/18/23
Єдиний унікальний № 731/439/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого-судді Ільченка О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Матвієнка В.М. про відвід судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І. від розгляду матеріалів адміністративного провадження про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,-

у с т а н о в и в:

В провадженні судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І. перебуває справа № 731/439/23, провадження №3/731/219/23 про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1

21.09.2023 адвокат Матвієнко В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І.

Свою заяву мотивує тим, що ним під час розгляду матеріалів адміністративної справи було заявлено клопотання про витребування належним чином завіреної копії постанови, або ж оригіналу, і дане клопотання судом було задоволено, а слуханн ясправи відкладено до 10 год. 30 хв на 21.09.2023. Однак належно завірена копія постанови до суду так і не надійшла, протее суд ухвалив продовжувати слухання без вказаної постанови, що свідчить про упередженість суду та обвинувальний ухил дій судді, а як наслідок ухвалення неправомірного рішення.

Відповідно до ч.5 ст.276 КУпАП Чернігівський апеляційний суд направив заяву про відвід судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І. до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Згідно результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 заява про відвід судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І. була передана для вирішення судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівській області Ільченку О.І.

У судове засідання для розгляду заяви про відвід судді адвокат Матвієнко В.М. та суддя Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І. не з`явились. ОСОБА_2 надіслав до суду клопотання про розгляд його заяви у його відсутності, при вирішенні такої покладається на розсуд суду.

Суд ухвалив провести розгляд заяви про відвід судді за відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, вивчивши заяву про відвід судді, перевіривши матеріали справи, в якій подано заяву про відвід, приходить до наступного висновку.

При розгляді заяви про відвід суд враховує, що КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно не регламентують порядку розгляду заяви про відвід.

Тому, при вирішенні заяви про відвід суд застосовує аналогію закону та застосовує положення КПК України, якими визначено підстави для відводу та врегульовано порядок його вирішення.

Зокрема, ч.1 ст.81 КПК України визначено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставинами, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід судді, є передбачені у п.4 ч.1 ст.75 КПК України, як інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України», судом було констатовано порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п.п.66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведене свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду.

Так судом установлено, що у провадженні судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І. перебуває справа № 731/439/23, провадження №3/731/219/23 про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Судове засідання по даній справі було неодноразово відкладено, в черговий раз з 14.09.2023 до 21.09.2023 у зв`язку із задоволенням клопотання сторони захисту про витребування з Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області належним чином завірені копії доказів по справі. Проте, 21.09.2023 адвокат Матвієнко В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І., оскільки останнім було прийнято рішення про продовження розгліду адміністративної справи без належно завіреної копії постанови.

Так, із зазначених адвокатом Матвієнком В.М. в заяві мотивів з`ясовано, що у останнього є припущення про упередженість судді щодо розгляду даної справи.

Дане твердження не може бути підставою для відводу судді, і містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім того, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При розгляді заяви адвоката Матвієнка В.М. про відвід судді, передбачених положеннями ст.ст.75, 76 КПК України підстав та обставин, за яких суддя Савенко А.І. не може брати участь у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП - не встановлено.

Детальний аналіз наведених підстав, які, на переконання адвоката Матвієнка В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , викликають сумніви в неупередженості судді, вказують на те, що поданою заявою про відвід судді, ним фактично висловлюється певна незгода з процесуальними рішеннями судді.

Незгода адвоката Матвієнка В.М. з правовою позицією судді при прийнятті відповідних рішень та їх обгрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості судді. Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для апеляційного оскарження рішення судді.

Підсумовуючи, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судовим розглядом не встановлено і адвокатом Матвієнком В.М. не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді Савенка А.І. і унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 80 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви адвоката Матвієнка В.М. про відвід судді Варвинського районного суду Чернігівської області Савенка А.І. від розгляду матеріалів адміністративного провадження про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП -відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО