ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мисечко К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Мисечко К.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого.1 ст. 44 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 гривень в дохід держави.

ОСОБА_1 було визнано винним у тому, що він 24.05.2023 року близько 16 години 55 хвилин, знаходячись біля буд. 2 по вул. Батумській у м. Дніпро, зберігав при собі, згідно висновку експерта № СЕ-19/105-23/1823-НЗПРАП від 07.06.2023, канабіс масою 0,086 г., що є невеликим розміром.

В апеляційній скарзі захисник Мисечко К.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2023 року, оскільки повний текст постанови був виготовлений та отриманий ОСОБА_1 20.09.2023 року, про що свідчить печатка на копії постанови; змінити її в частині накладення стягнення, застосувавши відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суддя взагалі не проводив судове засідання, спілкувався з ОСОБА_1 у своєму кабінеті, при цьому російською мовою, не роз`яснював останньому його права, у тому числі права на захист, хоча у ході такої розмови ОСОБА_1 казав, що щиро кається та не оспорює обставини справи. Тому твердження судді першої інстанції про відсутність каяття та обставин, що пом`якшують відповідальність, не відповідають дійсності.

Захисник зазначає, що ОСОБА_1 працює, має самостійний дохід, зможе сплатити штраф, є професійним спортсменом, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, (оригінали документів на підтвердження даних обставин будуть безпосередньо представлені у судове засідання апеляційної інстанції), а тому відносно нього можливо застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 44 КУпАП, який, на думку апелянта, буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мисечко К.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити та змінити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення з громадських робіт на штраф у мінімальному розмірі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Обставини справи та висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КупАП, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Як убачається з приписів ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про зміну виду стягнення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Як убачається з наданих матеріалів, в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив факт зберігання наркотичного засобу, пояснив, що раніше він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, за що піддавався адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Суд, прийнявши до уваги вищенаведені обставини, та встановивши, що ОСОБА_1 протягом року двічі притягався до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, аналогічного адміністративного правопорушення, за що на нього було накладено стягнення у виді штрафу, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 на шлях виправлення не став та знову через незначний проміжок часу вчинив аналогічне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44 КУпАП, що свідчить про його стійку спрямованість на вчинення противних дій та недосягнення мети покарання попередніми постановами суду та про відсутність критичного ставлення особи до вчинених адміністративних правопорушень та щирого каяття з цього приводу.

Суд апеляційної інстанції цілком погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував усі обставини справи, ступінь тяжкості та характер вчиненого правопорушення і наклав на правопорушника такий вид стягнення, який є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Доводи сторони захисту про те, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, не заслуговують на увагу, оскільки щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Факт щирого каяття особи повинен знайти своє відображення в матеріалах справи. Поряд з цим, у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження даних обставин.

Той факт, що ОСОБА_1 працює та має можливість сплатити штраф, на що є посилання в поданій апеляції, жодним чином не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду, як і характеризуючі ОСОБА_1 дані, на підтвердження яких стороною захисту не було надано належних доказів в судовому засіданні, не є підставою для зміни накладеного судом першої інстанції стягнення. Апелянтом було надано лише характеристику, надану на ОСОБА_1 міні-футбольним клубом «Футзал-Дніпро», яка не є доказом працевлаштування останнього та спроможності сплати накладеного у виді штрафу стягнення, а тому апеляційний суд повністю погоджується з судом першої інстанції, що в даному випадку з урахуванням викладеного покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 44 КУпАП, а саме строком на 30 годин, буде достатнім для перевиховання правопорушника та запобігання вчинення останнім в майбутньому нових адміністративних правопорушень.

Отже, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку з відсутністю підстав для зміни виду стягнення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Мисечко К.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2023 року

Апеляційну скаргу захисника Мисечко К.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко