Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 759/11855/23
Номер провадження 33/824/4653/2023
Головуючий у суді першої інстанції В. О. Коваль
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
13 жовтня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Поповича Вадима Сидоровича, представника потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_7, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

громадянина України, відповідно до

протоколу про адміністративне

правопорушення працюючого

водієм ТОВ «Нова Пошта»,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн в дохід держави.

Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 19.06.2023 о 14 год 27 хв по Кільцевій дорозі - виїзд з м. Вишневе, вул. Київська, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 963», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , не врахував дорожню ситуацію, не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася в попутному напрямку з правого боку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 б), п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

ОСОБА_1 вказав, що суд прийняв постанову без належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його згоди та визнання того, що ДТП сталася з його вини, оскільки хоча у протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив, що згоден, проте у поясненнях виклав дійсні обставини події, що не може вважатися визнанням вини у ДТП, яка мала місце 19.06.2023. Також оскаржувана постанова судді не містить посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини справи. Судом не було належним чином досліджено висновок експерта №132/23 від 20.07.2023 за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи у справі №759/11855/23, а також відеозапис ДТП камери зовнішнього міського відеоспостереження.

Вважає, що суд безпідставно не врахував висновки експерта за результатами проведеної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи у справі №759/11855/23 №132/23 від 20.07.2023, оскільки такі висновки у повному обсязі відповідають даним обставинам справи та підтверджуються відеозаписом ДТП, яка сталася 19.06.2023 об 14 год. 27 хв. на перехресті Кільцевої дороги (м. Київ) з вул.Київська (м. Вишневе), з камери зовнішнього міського відеоспостереження. При цьому вказує на необґрунтованість врахування висновку експерта від 12.09.2023 за № 024-08(Д)/23, наданого суду потерпілою.

Також апелянт вказав, що відеозапис ДТП з камери зовнішнього міського відеоспостереження є доказом, що підтверджує повну відповідність висновкам, викладеним експертом у висновку від 20.07.2023 №132/23 та поясненням апелянта.

Однак зазначив, що суд у постанові не відобразив докази, на підставі яких встановив відповідні обставини справи та безпідставно відмовив у клопотанні про виклик незалежного експерта.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Попович В. С. підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити з викладених підстав.

Представник потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на безпідставність викладених в ній доводів, постанову судді просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Переглянувши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Поповича В. С., представника потерпілої ОСОБА_7, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд зазначає таке.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1 Правил дорожнього руху).

Пункт 1.9 Правил дорожнього руху передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила Правил дорожнього руху, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Умовою відповідальності за вказаними нормами є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою Правил дорожнього руху, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху і виявленими пошкодженнями.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Так, у ході перегляду справи апеляційним судом підтверджено, що ОСОБА_1 19.06.2023 о 14 год 27 хв по Кільцевій дорозі - виїзд з вул. Київська зі сторони м. Вишневе, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 963», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожню ситуацію, не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася в попутному напрямку з правого боку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 б), п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Переглядаючи справу в межах доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні ним п. 2.3 б), п. 13.1 Правил дорожнього руху та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 497644 від 19.06.2023, який підписаний особою, відносно якої він складний та у якому водій ОСОБА_1 зазначив, що в майбутньому буде більш уважнішим та що він згоден зі змістом протоколу;

- схемою ДТП від 19.06.2023, яка підписана обома учасниками дорожньо - транспортної пригоди;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 19.06.2023;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.06.2023;

- висновком експерта від 12.09.2023 №024-08(Д)/23, складеним експертом ОСОБА_4 за результатами проведення комплексного транспортно - трасологічного та автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за матеріалами справи про адміністративне правопорушення №759/11855/23;

- відеозаписом камери зовнішнього міського відеоспостереження дорожньо - транспортної пригоди, яка відображає момент ДТП, що мала місце 19.06.2023.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано належно оформлені матеріали, передбачені розділом IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні дані, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження автомобілів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди), що прямо закладено в диспозиції статті, усі вони перевірені та встановлені під час розгляду справи суддею суду першої інстанції та перегляді справи апеляційним судом.

Протокол підписаний особою, яка його склала із зазначенням усіх необхідних даних, та особою відносно якої було складено протокол. Будь - яких зауважень особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення не зазначила в ньому, окремих заяв/скарг не подавала, дій працівників поліції у визначеному законом порядку не оскаржувала. При цьому ОСОБА_1 вказав у протоколі про адміністративне правопорушення, «згоден», пояснення надасть на окремому аркуші, в майбутньому буде більш уважнішим.

Зазначене свідчить, що заперечуючи свою вину у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанціїй ОСОБА_1 на момент ДТП 19.06.2023 вказав, що ДТП сталася через його неуважність, про що зазначив у протоколі про адімністравтине правопорушення, складеному щодо нього та відобразив у власноручно написаних поясненнях, зазначивши, що автомобіль потерпілої потрапив у "сліпу зону", тому він його не замітив.

Так, згідно з вимогами Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

У письмових поясненнях, наданих інспектору батальйону із забезпечення супроводження ДТП 19.06.2023, ОСОБА_1 зазначив, що керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 963», д.н.з. НОМЕР_2 , у м. Києві по вул. Толстого (Софіївська Борщагівка) в бік вул. Велика Кільцева, рухаючись з м. Боярка в напрямку м.Київ, проїжджаючи Софіївську Борщагівку, біля МРЕО, де є блок - пост, через що перша смуга руху була зайнята, у зв`язку із чим він їхав у другому ряду, та виїжджаючи на Кільцеву дорогу не побачив транспортний засіб «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , оскільки останній потрапив у так звану «сліпу зону» без звукових сигналів, внаслідок чого вказаний автомобіль було пошкоджено. Вважає, що його вини у скоєному немає.

У поясненнях наданих суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Попович В. С. стверджували про винуватість водія транспортного засобу «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху та у скоєнні ДТП, яка мала місце 19.06.2023, посилаючись на висновок експерта від 20.07.2023 №132/23. Наголошували на тому, що водій ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не порушував, рухався у своїй полосі, дотримуючись безпеченого бокового інтервалу руху, натомість автомобіль «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Actros 963», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , не дотримавшись безпечного бокового інтервалу руху та рухаючись між першою та другою смугами, порушуючи при цьому Правила дорожнього руху.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 19.06.2023 убачається, що вона рухалася з невеликою швидкістю, поступово виїжджаючи на Кільцеву дорогу у крайню смугу. Перед виїздом на Кільцеву дорогу вона зупинилась щоб пропустити автомобіль «Mercedes-Benz Actros 963», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який під`їхав дуже різко та здійснюючи рух у подальшому здійснив наїзд на автомобіль «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_3 , яким вона керувала.

Згідно пояснень представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7, наданих суду першої та апеляційної інстанції, вина водія ОСОБА_1 у скоєній ДТП, повністю доводиться матеріалами справи та висновком експерта від 12.09.2023 №024-08(Д)/23. Також вказав, що пояснення потерпілої підтверджуються відеозаписом дорожньо - транспортної пригоди камери зовнішнього міського відеоспостереження, де відображено момент зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz Actros 963», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , з стоячим автомобілем «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Вищевказаним поясненням суд першої інстанції дав належну правову оцінку, оскільки вони підтверджують причетність зазначених транспортних засобів до дорожньо-транспортної пригоди та механізм його настання.

Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку поясненням учасників дорожньо - транспортної пригоди, дійшов висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілів та скоєння ДТП . При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє лише наявність вини ОСОБА_5 в порушенні Правил дорожнього руху, оскільки протокол про адмінстравтине правопорушення складено щодо одного учасника ДТП - водія ОСОБА_5 .

Зокрема в матеріалах справи наявна схема ДТП, що складена у відповідності з вимогами наказу МВС №1395 від 07.11.2015 Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У вказаній схемі зафіксовано наступне: ділянку дороги, на якій відбулась ДТП, рух транспортних засобів причетних до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїздної частини та сталих орієнтирів, пошкодження, отримані транспортними засобами внаслідок ДТП.

Схема підписана обома водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому будь-яких зауважень, заяв, скарг ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Також в матеріалах справи містяться фотознімки з місця ДТП.

Крім того вина водія ОСОБА_1 у скоєній ДТП доводиться висновком експерта ОСОБА_4 № 024-08(Д)/23, складеним 12.09.2023 за результатами проведення комплексного транспортно - трасологічного та автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транпортної пригоди за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за матеріалами справи про адміністравтине правопорушення №759/11855/23.

Згідно висновків, зроблених експертом ОСОБА_4 , первинний контакт за поздовжньо - ковзним з притискуванням механізмом відбувся між бризковиком правого переднього колеса і правою боковою частиною корпусу каталізатора вихлопних газів автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , та лівою передньо - боковою частиною автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , на ділянці лівого переднього крила і переднього бамперу, а в подальшому, за рахунок переміщення автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , ззаду - наперед відносно автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , в контактну взаємодію з передньою лівобічною частиною кузова останнього вступила металева конструкція для встановлення паливного баку автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 . При чому, за рахунок поперечного тиску між контактуючими деталями автомобілів був зірваний з місця встановлення і кріплення лівий кінець переднього бамперу автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , разом з накладкою арки його лівого переднього крила, який в подальшому був переміщений вперед по ходу руху автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 ,і опинився на дорожній поверхні в місці, зафіксованому на фотознімках з місця ДТП, а автомобіль «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 зупинився зліва від автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , та попереду нього таким чином, що правий торець заднього поперечного швелера рами (відбійника) автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 ,перебуває в контакті з пластиковим підкрилком лівого переднього колеса автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , зірваним з місця свого конструктивного встановлення. Крім того, в результаті контактної взаємодії з правобічною поверхнею кузова автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 ,було пошкоджено ліве дзеркало заднього виду автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 .

При цьому, в процесі контактної взаємодії автомобіль «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 ,переміщувався в напрямку ззаду - наперед по ходу руху автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 ,та під незначним гострим кутом зліва - направо до його поздовжньої осі, а сам автомобіль «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , перед первинним контактом був зупинений і перебував в нерухомому стані.

Експерт дійшов висновку, що в досліджуваній дорожній обстановці з метою уникнення дорожньо - транспортної пригоди водій автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 10.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. А водій автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_6 з метою уникнення дорожньо - транспортної пригоди повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У досліджуваній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути дорожньо - транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру за наданими на дослідження матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Водій автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_6 не мала технічної можливості уникнути дорожньо - транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В обставинах досліджуваної пригоди дії водія автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3, 13.1, 13.3. Правил дорожнього руху України, адже він не переконався в безпеці свого руху, не надав дороги автомобілю «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , який знаходився праворуч, та не дотримався безпечного бокового інтервалу до нього.

Стосовно вимог п. 2.3 б) ПДР України експерт вказав, що для встановлення відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам вказаного пункту ПДР України спеціальні знання в галузі автотехнічної експертизи не потрібні і дане питання може бути вирішено судом самостійно з урахуванням наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення,в тому числі, і даного висновку експерта, зернувши увагу також на позицію самого ОСОБА_1 , викладену в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №497644. В обставинах досліджуваної пригоди в діях водія автомобіля «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору не вбачається.

Також експерт дійшов висновку, що в обставинах досліджуваної пригоди в діях водія автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.13.1. Правил дорожнього руху України, про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 497644 від 19.06.2023.

Стосовно вимог п. 2.3 б) ПДР України експерт зазначив, що для встановлення відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам вказаного пункту ПДР України спеціальні знання в галузі автотехнічної експертизи не потрібні і дане питання може бути вирішено судом самостійно з урахуванням наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, і даного висновку експерта, звернувши увагу також на позицію самого ОСОБА_1 , викладену в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №497644.

Експерт дійшов висновку, що у досліджуваній дорожній обстановці технічною причиною виникнення дорожньо - транспортної пригоди перебувають дії водія автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , пов`язані з невиконанням вимог п.п. 10.1, 10.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що спричинило створення аварійної обстановки для водія ОСОБА_6 . Вирішення питання щодо того, чи є технічною причиною виникнення пригоди дії водія ОСОБА_1 пов`язані з дотриманням вимог п. 2.3 б) ПДР України є прерогативою суду з підстав, зазначених в дослідницькій частині висновку.

Також під час перегляду справи про адміністравтине правопорушення апеляційним судом було досліджено відеозапис камери зовнішнього міського відеоспостереження, на якому зафіксовано дорожньо - транспортну пригоду, яка мала місце 19.06.2023.

Із вказаного відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , побачивши сзаді ліворуч від свого автомобіля транспортний засіб «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , який здійснював рух, зупинилася і в момент дорожньо - транспортної пригоди автомобіль «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 , перебував в нерухомому стані. Натомість водій автомобіля «Mercedes - Benz Actros», д/н НОМЕР_2 , намагаючись виїхати на Кільцеву дорогу, стрімко здійснюючи рух, не переконався в його безпеці та здійснив зіткнення із стоячим на той момент автомобілем «Toyota RAV 4», д/н НОМЕР_3 .

Апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені обставини доводять вину водія ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху. Відтак суддя суду першої інстанції обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винним в порушенні Правил дорожнього руху та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови судді.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.3 б), п. 13.1 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи.

Відтак постанова судді, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санції статті є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування відсутні.

Твердження апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також щодо порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт порушення ОСОБА_1 відповідних пунктів ПДР є правовою підставою адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному статтями 251, 252 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді не містить посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини справи, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначене не відповідає дійсності та не може слугувати підставою для скасування постанови судді з закриттям провадження у справі з підстав відсутності складу правопорушення ОСОБА_1 у вказаному адміністративному правопорушенні.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги у тому, що суд прийняв постанову без належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт згоди ОСОБА_1 з тим, що ДТП сталася з його вини, оскільки такі доводи суд розцінює як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки це спростовується зібраними належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, що належним чином оцінені судом під час розгляду справи про адміністравтине правопорушення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неврахування суддею суду першої інстанції висновку експерта №132/23, складеного 20.07.2023 за результатами проведеної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи у справі №759/11855/23, з огляду на таке.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.

Досліджуючи висновок експерта №132/23 від 20.07.2023, складений за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи у справі №759/11855/23, наданий суду ОСОБА_1 та висновок експерта №024-08(Д)/23, від 12.09.2023, складений за результатами проведення комплексного транспортно - трасологічного та автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транпортної пригоди за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за матеріалами справи про адміністравтине правопорушення №759/11855/23, наданий суду ОСОБА_2 , апеляційний суд надає перевагу висновку експерта, наданому потерпілою стороною, оскільки такий висновок експертом було складено за результатами дослідження точного механізму дорожньо - транспортної пригоди, оскільки у розпорядження есперта разом із копією матеріалів справи про адміністравтине правопорушення було надано відеозапис камери зовнішнього міського відеоспостереження з місця ДТП, що у своїй сукупності надало змогу експерту детально встановити причинно наслідковий зв`язок дій водії з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху України, які , з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, наявність технічної можливості у водіїв запобігти зіткненню.

Висновки експерта №024-08(Д)/23 від 12.09.2023 ґрунтуються на об`єктивній оцінці дій учасників ДТП у співставленні з вимогами ПДР України, з урахуванням відеозапису камери зовнішнього міського відеоспостереження з місця ДТП, тому приймаються судом апеляційної інстанції як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП у противагу висновкам експерта №132/23 від 20.07.2023. наданим суду ОСОБА_1 .

Зазначені висновки у сукупності з даними схеми місця ДТП, відеозапису та поясненнями водіїв щодо механізму ДТП підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснення водія ОСОБА_2 .

При цьому апеляційний суд вважає, що висновок експерта №132/23 від 20.07.2023 фактично грунтується на припущеннях, і не містить чітких та однозначних висновків.

Апеляційний суд зазначає, що встановлення причинного зв`язку між порушеннями відповідних пунктів ПДР та наслідками є виключною компетенцією суду під час розгляду справи, зокрема у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З урахуванням зазначеного у даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів, апеляційни суд не вбачав необхідності у залученні до участі у розгляді справи експерта, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями учасників ДТП та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що і було зроблено як судом першої так і судом апеляційної інстанцій.

Апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.п. 2.3. б), 13.1 ПДР, що призвело до механічних пошкоджень транспортни- засобів, що було повністю доведено в суді.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

Переглядаючи справи у апеляційний суд відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і не викликають у суду сумнівів. Усі вказані докази одержані законним шляхом.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Отже, при розгляді даної справи судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.3 б), п. 13.1 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач