Справа № 361/5741/23
Провадження №3/361/2938/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Броварського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Калинівка Вінницької області, продавчині, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2023 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адмінправопорушення від 09.07.2023 року серія ВАБ №977742, 09 липня 2023 року, о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , умисно позбавила свого чоловіка ОСОБА_2 житла, на яке він має законне право, чим спричинила домашнє насильство економічного характеру.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала. Суду пояснила, що ніякого домашнього насильства економічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 вона не вчиняла, зі складеним відносно неї протоколом категорично не погоджується. Автомобіль який був біля подвір`я належав зятю.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення від 09 липня 2023 року серії ВАБ №977742; заяву ОСОБА_2 від 09.07.2023 року; ксерокопію рапорту від 09.07.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_2 , ксерокопії паспортних даних ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Стаття 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адмінвпливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд наголошує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, отже обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП є умисні дії або бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Оскільки умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру є обов`язковим елементом об`єктивної сторони, відповідні фактичні обставини підлягають обов`язковому детальному опису в протоколі, а також доказуванню в судовому засіданні.

Із рапорту від 09.07.2023 про прийняття заяви від ОСОБА_2 вбачається, що 09.07.2023 року о 17 год. 54 хв. сварка з дружиною. Заявник повернувся з відрядження, а вона не пускає його до двору та до будинку (а.с.3).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 вказано, що 09.07.2023 о 17 год. 30 хв. за місцем проживання у нього з дружиною виник конфлікт із-за його запитання, що за автомобіль стоїть біля двору. Після чого дружина відповіла йому агресивно, а також не пускала до будинку, забрала документи на будинок, посвідчення водія-тракториста (а.с.4).

Таким чином, на думку суду, у протоколі про адміністративне правопорушення викладені формальні ознаки наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України без будь-якого фактичного підтвердження, оскільки відсутні будь-які об`єктивні докази факту вчинення останньою домашнього насильства, а саме відсутні докази на підтвердження вчинення домашнього насильства економічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Отже, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейським судом з прав людини та основоположних свобод неодноразово зазначалось, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, які по суті мають ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню, необхідно застосовувати підходи кримінального судочинства (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року Коробков проти України, рішення від 30 травня 2013 року Малофєєва проти росії, та інші).

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки кримінальним обвинуваченням у розумінні Конвенції слід розглядати і протокол про адміністративне правопорушення (справа Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі Надточій проти України (заява №7460/03)).

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП поза розумним сумнівом, а тому суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283 285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Радзівіл А.Г.