Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретарів судових засідань Чейпеш С. І., Волощук В. І., прокурора Вакули Ю. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/27/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2018.

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Ужгорода Закарпатської області, мешканка АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працююча начальником сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП України в Закарпатській області, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 164 від 04.09.2018 та постанови судді від 23.11.2018 вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській області, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа юридичної особи публічного права, та яка є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту 3) пункту 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1, 3 ст. 28 вказаного Закону, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, керуючись приватними інтересами, та діючи у власних інтересах, що полягають у суперечності між особистим приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, наявність яких вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, за наступних обставин.

22.12.2017 старший інспектор сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_1 звернулася з рапортом до керівництва ГУ НП в Закарпатській області щодо призначення її на вакантну посаду начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області.

-2-

25.12.2017 на підставі рапорту, як кандидат на вищу посаду у відповідності до Типового порядку проведення конкурсу на службу до поліції та/або зайняття вакантної посади, затвердженого наказом МВС України № 1631 від 25.12.2015 «Про організацію добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських», ОСОБА_1 пройшла відповідне тестування у своєму службовому кабінеті, використовуючи при цьому планшет та мобільний телефон та у відсутності членів робочої групи ГУ НП України в Закарпатській області, які б мали спостерігати та виявляти порушення під час тестування, за результатами проведення якого набрала в загальному 87 балів.

Згідно висновку атестаційної комісії № 14 ГУ НП в Закарпатській області від 26.12.2017, старший інспектор сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_1 , займаній посаді відповідає та заслуговує на призначення на вищу посаду начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області.

Наказом начальника ГУ НП в Закарпатській області за № 265 о/с від 26.12.2017, старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 , призначено на посаду начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не відображено суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом, що диск із записами відеофайлів з камер відеоспостереження, розміщених у кабінеті сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення в адміністративній будівлі ГУ НП в Закарпатській області, наявний у справі, датований 25.12.2017, а отриманий у червні 2018 року, хоча термін зберігання відеоінформації становить 14 діб, що з технічних причин час і дата на відеореєстраторі, на якому зберігається інформація з камер відеоспостереження, розміщених у вказаному кабінеті не завжди співпадають з реальним часом. У зв`язку з чим ставить під сумнів справедливість способу отримання доказів своєї вини. Не встановлено, чи проводилось службове розслідування правомірності підписання відомості про результат її тестування 25.12.2017 та результати перевірки з метою підтвердження чи спростування її пояснень про те, що її атестація проводилася в м. Ужгороді виключно на підставі усної вказівки та наказу начальника Управління кадрового забезпечення ГУ НП України в Закарпатській області. Постанова судді Ужгородського міськрайонного суду про повернення матеріалів справи для дооформлення не виконана і жодних беззастережних доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення не надано.З цих підстав ОСОБА_1 вважає, що її вина в правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не доведена, просить постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В доповненні до апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції, посилаючись на письмові пояснення члена робочої групи ОСОБА_3 без їх перевірки в судовому засіданні, визнав, що ОСОБА_3 діяла як член робочої групи атестаційної комісії по тестуванню ОСОБА_1 . Згідно відповіді на адвокатський запит від 30.08.2021, наказу начальника ГУ НП в Закарпатській області про проведення засідання атестаційної комісії № 14 ГУ НП в Закарпатській області від 26.12.2017 не видавалось, що свідчить про відсутність належного повідомлення ОСОБА_1 про проведення засідання атестаційної комісії та час, місце і порядок її проходження, як і не

-3-

створено робочої групи по проведенню тестування ОСОБА_1 , тому твердження суду про існування такого члена робочої групи як ОСОБА_3 є припущенням. Більш того, остання в той час була підлеглою ОСОБА_1 , що унеможливлювало її участь у роботі робочої групи по проведенню тестування. Також є сумнівними висновки суду в частині проходження тестування в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів повинно здійснюватись безпосередньому керівникові. Судом визнано факт тестування ОСОБА_1 25.12.2017 з порушенням нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення тестування поліцейських, організацією якого займався її безпосередній керівник ОСОБА_4 та який безпосередньо давав їй вказівку перевірити систему проходження тестів та поклацати на комп`ютері й ці обставини ОСОБА_4 підтвердив в ході розмови з нею, зафіксованій на телефонних носіях та при проведенні службової перевірки. Зазначене свідчить про те, що в умови конфлікту інтересів ОСОБА_1 поставив її безпосередній керівник, від якого вона та її колега були в службовій залежності, що виключає її вину у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення. Судом першої інстанції було проігноровано клопотання сторони захисту про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому посилання суду на їхні письмові пояснення без перевірки їх в судовому засіданні не можна визнати належним доказом, а відтак, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 не можуть прийматись до уваги. Поряд із зазначеним в черговий раз звертає увагу на те, що постанова судді Ужгородського міськрайонного суду про повернення матеріалів справи для дооформлення, в якій вказано на неповноту проведеної перевірки та відсутність даних, встановлення яких має суттєве значення для встановлення істини у справі, а також зазначено перелік підстав, що зумовлюють повернення протоколу на дооформлення, однак дана постанови суду від 25.09.2018 не виконана і жодних беззастережних доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення не надано. Окрім того, зважаючи на неправомірні дії з боку колишнього начальника кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській ОСОБА_4 , що потягнули до незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності за корупційні діяння, нею було подано заяву в порядку ст. 214 КПК України про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України до Територіального управленні ДБР у м. Львові та керівника Закарпатської обласної прокуратури по якій 09.11.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. У зв`язку з наведеним, за відсутності підстав для закриття провадження у справі на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП, просить прийняти рішення про закриття провадження у справі на підставі ст. 284 КУпАП у зв`язку з передачею матеріалів органу досудового розслідування.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якої з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи та подала до суду заяву про можливість розгляду апеляційної скарги без її участі. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

-4-

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» - правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII), суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є поліцейські.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII).

Згідно встановлених обставин, 22.12.2017 старший інспектор сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_1 звернулася з рапортом до керівництва ГУ НП в Закарпатській області, згідно якого із запропонованою посадою начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області згідна.

25.12.2017 у вихідний не робочий день, старший інспектор сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_1 склала тестування на знання законодавчої бази (професійний тест), тестування на загальні здібності для призначення на вищу посаду відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію».

-5-

З відомості про результати проведення тестування поліцейських за підписом члена робочої групи ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 за тестування проведене 25.12.2017 отримала 40 балів за тест 1 та 47 балів за тест 2. З результатами проведеного тестування ОСОБА_1 ознайомлена , що підтверджується її підписом.

З письмових пояснень ОСОБА_3 від 05.06.2018 вбачається, що 25.12.2017 ОСОБА_1 як кандидат на вищу посаду проходила відповідне тестування в комп`ютерному класі ГУ НП в Закарпатській області. Під час проходження тестування ОСОБА_1 вона не була присутньою і не бачила як кандидат здійснювала тестування, однак підписала вищевказану відомість.

Із змісту атестаційного листа капітана поліції ОСОБА_1 від 26.12.2017 вбачається, що такий містить зокрема, результати тестування: професійні здібності 40, загальні здібності 47, а також містить результати атестування (висновок атестаційної комісії), згідно якого займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду. Із атестаційним листом ОСОБА_1 ознайомлена 26.12.2017, що стверджується її підписом про ознайомлення без доповнень та зауважень.

Відповідно до протоколу № 19 Атестаційної комісії № 14 ГУ НП в Закарпатській області від 26.12.2017, на порядок денний висунуто питання атестування капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській області, яка 25.12.2017 склала тестування на знання законодавчої бази (професійний тест), тестування на загальні здібності та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» переміщається для призначення на вищу посаду. За результатами розгляду матеріалів, атестаційною комісією № 14 ГУ НП в Закарпатській області прийнято рішення про те, що ОСОБА_1 займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду.

Згідно наказу начальника ГУ НП в Закарпатській області Стефанишина Р. І. № 265 о/с від 26.12.2017, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 69 Закону України «Про Національну поліцію» покладено з 26.12.2017, тимчасове виконання обов`язків на капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській області, за вакантною посадою начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення цього ж ГУ НП. Підставою для видачі наказу став рапорт ОСОБА_1 від 22.12.2017 та висновок атестаційної комісії № 14 ГУ НП в Закарпатській області від 26.12.2017 (протокол № 19).

Згідно наказу начальника ГУ НП в Закарпатській області Стефанишина Р. І. № 9о/с від 19.01.2018, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 призначено начальником сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській області, звільнивши її з посади старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення цього ж ГУ НП з 19.01.2018. Підставою для видачі наказу став рапорт ОСОБА_1 від 22.12.2017 та висновок атестаційної комісії № 14 ГУ НП в Закарпатській області від 26.12.2017 (протокол № 19).

Відомості про те, що вказаний наказ визнаний незаконним або скасований в матеріалах справи відсутні і є чинним.

З відеозапису з камер спостереження, якими оснащений клас тестування та службовий кабінет ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 25.12.2017 о 11 год 11 хв, увійшла до службового кабінету, включила службовий комп`ютер, згодом перейшла за інший службовий комп`ютер, який теж ввімкнула та о 12 год, розпочала проходження тестування, при цьому використовуючи планшет, мобільний телефон. Із відеозапису

-6-

вбачається, що в службовому кабінеті окрім ОСОБА_1 перебувала особа жіночої статті. Із відеозапису чітко помітно, що остання тестувала себе особисто без членів робочої групи.

Таким чином, вина ОСОБА_1 в скоєнні корупційного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення № 164 від 04.09.2018, даними висновку за результатами перевірки відомостей викладених у листі прокуратури Закарпатської області від 11.06.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , від 05.06.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.06.2018, даними відомості про результати проведення тестування 25.12.2017, даними витягу наказу начальника ГУ НП в Закарпатській області Стефанишина Р. І. за № 265 о/с від 26.12.2017, даними витягу наказу начальника ГУ НП в Закарпатській області Стефанишина Р. І. № 9 о/с від 19.01.2018 про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській області, даними відеозапису з камер спостереження за 25.12.2017, якими оснащений клас тестування та службовий кабінет ОСОБА_1 , даними фотознімків за 25.12.2017.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів про порушення заступником начальника міжрайонного відділу № 1 (м. Ужгород) Управління захисту економіки в Закарпатській області Коханом Й. Я. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ст. 254-256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення № 164 від 04.09.2018 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії органом , у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наведеним доказам у справі і дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що її безпосередній керівник ОСОБА_4 надав їй вказівку пройти тести та надати результати члену робочої групи ОСОБА_3 , не спростовують зазначене в протоколі правопорушення та його відповідальність.

Апеляційним судом за клопотанням сторони захисту було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що 25.12.2017 ОСОБА_1 як кандидат на вищу посаду проходила відповідне тестування в комп`ютерному класі ГУ НП в Закарпатській області. Під час проходження тестування ОСОБА_1 вона не була присутньою і не бачила як кандидат здійснювала тестування, однак підписала вищевказану відомість, якщо на ній є її підпис. Зазначила, що ОСОБА_1 не мала права проходити тестування у вихідний день, дану відомість, яку було надано атестаційній комісії, нею було витягнуто з комп`ютера. Їй сказали принести результати тестування ОСОБА_1 за 25.12.2017 і вона їх надала.

Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції ствердив, що на період притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, він був начальником відділу кадрів ГУ НП в Закарпатській області. Зазначив, що ОСОБА_1 самостійно склала тести для призначення її на посаду начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській області. Так, ОСОБА_1 викликалась до м. Київ для проходження

-7-

тестування, після чого прийшов лист з рекомендацією про призначення її на посаду начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Закарпатській області. Для призначення на дану посаду необхідно було проводити атестаційну комісію, для цього готувався атестаційний лист на логіку та знання законодавства. Результати тих тестів, які ОСОБА_1 проходила в м. Києві, не було в їхньому розпорядженні, тому він сказав ОСОБА_1 , що йому необхідно такі надати. Жодних вказівок на проходження ОСОБА_1 пробних тестів він не надавав та зауважив, що відповідне тестування остання повинна була проходити в залі відділу кадрів при ГУНП. Особисто він участі при проходженні кандидатами тестування не приймає. Тестування проходить в робочий час, за проходженням якого слідкують працівники сектору. Зазначив, що ОСОБА_1 надала результати тестування за 25.12.2017, оскільки не було результатів з м. Києва і такі вони не в змозі були надати на атестаційну комісію. Особисто він не змушував ОСОБА_1 проходити тестування на місці.

Аналізуючи отримані в судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_5 й ОСОБА_3 , апеляційний суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що вчиненні нею діяння не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки не доведено наявність її приватного інтересу, суперечності між цим інтересом та її службовими повноваженнями, апеляційний суд відхиляє, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що атестування ОСОБА_1 25.12.2017 проходило з порушенням нормативно - правових актів, які регулюють порядок проведення атестування поліцейських, атестування 25.12.2017 ОСОБА_1 проходила у відсутності членів робочої групи ГУ НП в Закарпатській області, які б мали спостерігати та виявляти порушення під час тестування, у вихідний день проходила атестування у своєму службовому кабінеті, користуючись технічними приладами, в умовах реального конфлікту інтересів, в результаті чого отримала змогу здати даний тест з високими балами, що дало їй змогу бути призначеною на вищу посаду.

Таким чином, в даному випадку приватний інтерес наявний, він суперечить службовим повноваженням і така суперечність реально вплинула на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, вчинення дій, так як стала підставою для призначення ОСОБА_1 на вищу посаду.

Посилання ОСОБА_1 на інші порушення при розгляді адміністративної справи щодо неї, які зазначені у скарзі, є несуттєвими і такими, що не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та законність прийнятого рішення суддею першої інстанції.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

-8-

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, згідно яких ОСОБА_1 пройшла тестування з переможним результатом, тобто вчинила один епізод протиправної діяльності, особу винної, яка вину визнала, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні малолітню дитину, яку виховує самотужки, після запровадження справи про адміністративне правопорушення, більше не притягалася до адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією адміністративних правопорушень, за відсутності обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

-9-

Керуючись ст. 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з доповненнями до неї задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.11.2018 щодо ОСОБА_6 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_7 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оголосивши їй усне зауваження, а провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП,- закрити.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя