Справа № 314/4680/23
Провадження № 3/314/2345/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій областістосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 06.02.2014 Вільнянським РС УДМС України в Запорізькій області,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 888939, складеним 20.09.2023, гр. ОСОБА_1 , 20.09.2023 о 22 годині 45 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , влаштував сварку відносно доньки під час якої виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне домашнє насильство. Правопорушення скоєно повторно протягом року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт скоєння адміністративного правопорушення, зазначив, що домашнє насильство відносно своєї доньки він не вчиняв та пояснив, що 20.09.2023 о 22-45 год., він вийшов покурити, почув гомін дітей і зайшов запитати чому бубонять, на що донька відразу викликала поліцію.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, наполягала на притягненні батька ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та пояснила, що батько зняв її з дітьми з реєстрації місця проживання, наразі вона ніде не зареєстрована, але продовжує проживати в будинку батька, який постійно втручається в їхнє життя. Також надала відеозапис за даною подією.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, оглянувши відеозапис, дослідивши обставини справи та надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого. Тобто, об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Важливим елементом суб`єктивної сторони правопорушення є мотив, а саме вчинення домашнього насильств, насильства за ознакою статті.

За приписами п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. В той час, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд звертає увагу, що вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст.ст. 269, 272 КУпАП, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 стоячи на порозі кімнати доньки ОСОБА_3 запитав чому не вчать табличку множення, на що остання сказала щоб він вийшов з кімнати, бо зараз викличе поліцію. Після чого ОСОБА_1 відповів, що він в себе вдома, махнув рукою та виходячи висловився нецензурною лайкою.

Таким тином, суд приходить до висновку, що наданий відеозапис з місця події не підтверджує обставини викладені в протоколі.

Крім того, обставини викладені в протоколі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки крім рапорту чергового поліцейського про реєстрацію порушення, термінового заборонного припису стосовно кривдника, протоколу про прийняття заяви про вчинене правопорушення, форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, які складені працівниками поліції та пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні. Свідки події також відсутні.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом в даній справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини викладені в протоколі не знайшли належного підтвердження при дослідженні матеріалів справи, а тому провадження у справі стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП, суд-

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя В.О. Кіяшко

26.10.2023