Справа № 948/1839/23
Номер провадження 3/948/1153/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 суддя Машівського районного суду Полтавської області Кравець С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

ОСОБА_1 ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в період часу з 13.09.2023р. по 25.09.2023р. була відсутня на уроках під час навчального процесу, а саме: 13.09.2023р. забрала документи дитини з Машівського ліцею та до цього часу дочка ніде не приступила до навчання, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.184 КУпАП, як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання неповнолітніх дітей.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначила, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не відвідує навчання більше 10 днів.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідь на телефонограму повідомила та направила заяву, що з`явитися у судове засідання не має можливості у зв`язку з віддаленим місцем проживання, нещодавно влаштувалась на роботу, адміністративне правопорушення визнає та просить справу розглянути без її участі (а.с.14-16).

Оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП її участь не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без неї.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що її винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, яким встановлений факт вчинення правопорушення (а.с. 2);

- повідомленням служби у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради №01-10/147 від 25.09.2023 р. про те, що в ході обстеження умов проживання дітей, ОСОБА_1 винесено офіційне попередження про відповідальність, у зв`язку з невідвідуванням донькою навчального закладу більше 10 днів, вказане повідомлення адресоване СПД №1 ВП №3 (а.с.3);

- копією акту обстеження умов виховання дитини ОСОБА_1 від 25.09.2023 р., в ході обстеження було з`ясовано, що дитина не відвідує школу більше 10 днів, зі слів матері вона забрала документи і планувала переїхати в м. Кременчук. Проведено профілактичну бесіду щодо виконання батьківських обов`язків та відвідування школи дитиною (а.с.4);

- копією офіційного попередження від 25.09.2023 р. відповідно до якого роз`яснено ОСОБА_1 відповідальність, яку несуть батьки за невиконання батьківських обов`язків (а.с.5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , що 25.09.2023р. близько 11 год. 00 хв. до неї приїжджали працівники служби у справах сім`ї та інспектор СЮП СПД №1 ВП №3 Полтавського РУП, які під час перевірки виявили, що її донька ОСОБА_4 , 2013 р.н., більше 10 днів не відвідує школу без поважних причин, так як 13.09.2023р. забрала документи з Машівського ліцею з метою виїзду на нове місце проживання, проте цього не зробила, а донька, відповідно, не відвідувала навчальний заклад (а.с.6);

- копією свідоцтва про народження від 26.07.2013 р. з якого вбачається, що ОСОБА_1 є мамою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8);

- копією постанови Машівського районного суду Полтавської області від 27.02.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною за ч. 2 ст. 184 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження (а.с. 9).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідальність особи за ч.2 ст.184 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч.1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Водночас, з огляду на досліджені докази суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст. 184-1 КУпАП за ознакою повторності не знайшла свого підтвердження при судовому розгляді.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, до матеріалів справи додана копія постанови суду від 27.02.2023 р. відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною за ч. 2 ст. 184 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження, тоді як відповідальність настає за ч.2 ст.184 КУпАП за ті самі дії, вчинені особою повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Отже, з огляду на викладене, за постановою суду від 27.02.2023 р. стягнення на ОСОБА_1 не накладалося, в той час це є обов`язковою ознакою повторності, а відтак вказана кваліфікуюча ознака не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Інших доказів по повторність вчинення даного правопорушення, за яке було накладено ОСОБА_1 стягнення суду не надано.

Оскільки у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 потрібно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 184 КУпАП на ч. 1 ст. 184 КУпАП, що не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі, а відтак її вина у скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує відповідальність, суд визнає вчинення правопорушення за інших надзвичайних обставин, якими є введення на території України воєнного стану.

Мотив накладення стягнення

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , її ставлення до вчиненого, майновий стан, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих провину обставин та доходить висновку, що їй слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С.В.Кравець