П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 ,інспектора прикордонної служби 2 категорії- оператор засобів протидії безпілотним повітряним суднам

за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №012806 від 25 серпня 2023 року з`ясовано, що в період з 09.00 24 серпня 2023 року по 11.30 25 серпня 2023 року сержант ОСОБА_2 був спланований та виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Помічник старшого зміни прикордонних нарядів» з позиції місця тривалого несення служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на напрямку 348 прикордонного знаку «У». В період з 13.00 по 15.00 24 серпня 2023 року старшим лейтенантом ОСОБА_3 було здійснено раптову перевірку організації та несення служби прикордонного наряду «Помічник старшого зміни прикордонних нарядів» з позиції місця тривалого несення служби. В ході перевірки, було встановлено, що підлеглий особовий склад, який мав виконувати наказ на охорону державного кордону з позиції місця тривалого несення служби знаходився поза межами та купався у водоймі, тобто в діях військовослужбовця сержанта ОСОБА_4 вбачаються ознаки недбалого ставлення до військової служби, відповідальність за яке передбачена ч.2 cт.172-15 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 з`явився, свою вину не визнав, зазначив, що порядку несення служби не порушував, оскільки солдати які купались у річці, робили це за його дозволом, мали час на відпочинок у добовому чергуванні, службу несли інші.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція частини 1 статті 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Вказані норми права є бланкетними і відсилають до норм, які регулюють порядок несення військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався Указом Президента України та який триває по теперішній час.

Суддя звертає увагу на те, що у справах про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень судовий розгляд здійснюється в межах обставин, викладених у протоколі.

Вказане зумовлює необхідність чіткого зазначення того, в чому проявилося недбале ставлення до військової служби.

Із обставин справи слідує, що ОСОБА_1 інкриміноване адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП з тих підстав, що він недбало віднісся до служби та його підлеглий особовий склад під час охорони державного кордону купався у водоймі, поза межами несення служби.

Як встановлено з пояснень ОСОБА_1 , останній зазначив, що вказані солдати, які купалися у водоймі, через сильну спеку за його дозволом та на той час у них був період для відпочинку у добовому чергуванні, службу по охороні кордону несли інші солдати.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» також активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) ЄСПЛ зазначив, що суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Крім того, суд звертає увагу, що суду не надано жодного доказу, на підтвердження обставин викладених у протоколі, також в матеріалах справи відсутні відомості на спростування пояснень ОСОБА_1 ..

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, оцінюючи їх у сукупності, суддя приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, не є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», при цьому суд не має права відшукувати докази на користь обвинувачення.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 254, 256, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою,щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя К.С. Дегтяренко