ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2159/23 Справа № 207/2587/23 Суддя у 1-й інстанції - Юрченко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Похвалітого А.А. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу захисника Похвалітого А.А. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, командира відділення першого взводу ПМ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10 травня 2023 року о 18 год. 30 хв. у м. Кам`янське на вул. Максима Чиженка (Матросова), буд. 72, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом передачі тверезому водієві.

В апеляційній скарзі захисник Похвалітий А.А. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року та закрити провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що:

- на момент приїзду екіпажу поліції близько о 18 год. 24 хв. 10.05.2023 року автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 перебував у статичному стані (без руху), двигун не працював, капот автомобіля відкритий, автомобілем не керувала жодна особа на час приїзду поліції, вказаний ТЗ також не зупиняли співробітники поліції під час його руху, а тому не було жодних підстав стверджувати, що ОСОБА_2 того дня на момент зупинки о 17 год. 45 хв. 10.05.2023 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Тобто, поліцейським не зафіксовано взагалі сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 . На доданому до справи відеозаписі зафіксовано лише спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції на вулиці, де останній категорично заперечував факт керування ТЗ у стані алкогольного сп`яніння;

- поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду у встановленому законодавством України порядку, тому не порушував п.2.5 ПДР України;

- показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю узгоджуються між собою, не спростовані жодними доказами, наявними в матеріалах справи, однак суд першої інстанції не прийняв їх до уваги, не надав вказаним доказам належної правової оцінки, поставив під сумнів правдивість показань свідка ОСОБА_4 лише з тих підстав, що він перебуває у родинних або дружніх відносинах з ОСОБА_1 , а прийняв до уваги як правдиві та достовірні показання свідка ОСОБА_5 , який працює в органах Національної поліції України. На адвокатський запит вих. №63/2023 від 25.08.2023 Кам`янським РУП надано відповідь вих. №44/17220 від 30.08.202 року, де вказано, що поліцейський - водій сектору логістики Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, старший сержант поліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично залишив місце несення служби 10.05.2023 року о 18 годині 00 хвилин. Вказана письмова відповідь була долучена адвокатом до матеріалів справи, однак суд першої інстанції без пояснення причин та мотивів її повністю проігнорував. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_5 з 18.24 год. до 19:20 год. по 10.05.2023 за всіма зовнішніми ознаками (невиразна мова, нестійка хода) перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, однак вказаний факт свідок ОСОБА_5 категорично заперечував під час надання показань в якості свідка у судовому засіданні;

- свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що пояснення написані поліцейським не з її слів. Вона лише бачила як ОСОБА_1 керував ТЗ, під час спілкування з ним не бачила у нього ніяких ознак алкогольного сп`яніння, не була присутня під час інших подій, зокрема не чула, як водій ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в її присутності протокол про адміністративне правопорушення також не складався, однак вона його підписувала;

- відповідно до відеозапису в період часу з 19:17:30 по 19:18:09 співробітник поліції вголос зачитав з протоколу суть адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться за провину ОСОБА_1 , в якому відсутні відомості про час його вчинення, лише вказано дату 10.05.2023 року, тож захисник стверджує, що додаткові записи про час вчинення правопорушення (години та хвилини) до протоколу були внесені поліцейським після того, як протокол про адміністративне правопорушення було підписано особою, стосовно якої його складено, що прямо заборонено законодавством України;

- ОСОБА_2 поліцейськими не роз`яснювались взагалі його права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думки учасників судового провадження, допитавши свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Апеляційним розглядом встановлено, що місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №489909; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; диском з відеозаписом; показами свідків.

Як убачається з матеріалів справи, судом були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 10 травня 2023 року приблизно з 18 год. 00 хв. вона бачила як до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в будинку, в якому вона проживає, під`їхав ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ червоного кольору. Він вийшов з автомобіля та пішов в магазин, де придбав каву. По нестійкій ході та неадекватній поведінці вона зрозуміла, що цей чоловік перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вона підійшла до нього, від ОСОБА_1 відчула запах алкоголю з порожнини рота та висловила йому претензії, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, в той час коли у них біля будинку гуляють діти і він міг їх задавити, З цього приводу у них виник конфлікт, ОСОБА_1 був агресивний. Потім ОСОБА_1 повернувся до свого автомобіля та намагався поїхати далі, але не зміг завести автомобіль. В автомобілі також знаходилась жінка та дитина, які потім пішли. Вона підійшла до ОСОБА_1 та сказала, щоб той не сідав п`яним за кермо. Пізніше він завів автомобіль та намагайся поїхати, але ОСОБА_8 не дав йому поїхати та викликав працівників поліції. Поки чекали поліцейських, ОСОБА_1 сидів в автомобілі та вживав алкоголь. В її присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру та у медичному закладі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в магазині за адресою: АДРЕСА_3 . 10 травня 2023 року приблизно з 18 год. 00 хв. вона бачила як до магазину під`їхав чоловік ( ОСОБА_1 ) на автомобілі ВАЗ червоного кольору. Він одразу вийшов з автомобіля та зайшов в магазин, щоб купити каву. ОСОБА_8 , який був поруч, не дав йому поїхати та викликав працівників поліції з приводу того, що водій автомобіля ОСОБА_1 був п`яним. Вона може стверджувати, що водій був п`яний.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що 10 травня 2023 року приблизно з 18 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв. він, разом з продавцем, знаходився на вулиці біля дверей магазину за адресою: АДРЕСА_3 , та бачив, як ОСОБА_1 , на автомобілі ВАЗ червоного кольору, під`їхав до цього магазину. Коли ОСОБА_1 заходив в магазин, було помітно порушення координації рухів та чути невиразну мову. В магазині ОСОБА_1 хотів придбати алкоголь, але продавець йому відмовила, оскільки ОСОБА_1 вже був п`яний. Коли той хотів поїхати, то він сказав, що за руль ОСОБА_1 не пустить, перегородив автомобілю дорогу та викликав працівників поліції. Коли приїхали поліцейські, він їм надав свої пояснення.

Також судом був досліджений відеозапис з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований процес, як 10 травня 2023 року о 18 год. 30 хв. у м. Кам`янське по вул. Максима Чиженка (Матросова), буд. 72, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, пояснив що нікуди не їхав, випив горілки, але коли автомобіль стояв і не рухався.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Допитувалися в суді першої інстанції за клопотанням сторони захисту й свідок ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні пояснила, що 10 травня 2023 року приблизно о 18 год. 00 хв. їй зателефонувала бабуся та попросила приїхати до неї. Вона попросила чоловіка ОСОБА_1 відвезти її. Поїхали вона, син та її чоловік. Вони їхали з вул. Алтайської, поруч з ДК «Горького», машина почала глохнути, тоді чоловік звернув у двори, зупинився поруч з магазином, бо захотів випити кофе. Чоловік купив в магазині собі кофе, почав дивитись під капот автомобіля, зазирав під автомобіль, та зателефонував знайомому та попросив приїхати. Чоловік дістав пляшку горілки чекушку, почав пити. Вона з сином пішли додому. пізніше їй зателефонував чоловік та сказав, що приїхала поліція, звинувачують його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 10 травня 2023 року приблизно о 18 год. 00 хв. йому зателефонував ОСОБА_1 і повідомив, що у нього заглух автомобіль і попросив допомогти притягнути його автомобіль до гаража, для ремонту. Пізніше він зателефонував, та повідомив, що у нього виникли питання з поліцією і їхати не потрібно.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту повторно була допитана свідок ОСОБА_3 , яка надала ідентичні свідченням у суді першої інстанції пояснення, нових обставин покази даного свідка не містили. В даному випадку апеляційний суд, як і суд першої інстанції не може не ставитися критично до показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з огляду на перебування останніх у родинних та дружніх стосунках з ОСОБА_1 .

Що стосується посилання захисника на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним переглядом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

У відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КупАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

До наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи долучені як покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , так і відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, тож апеляційні доводи сторони захисту в цій частині не є слушними.

Не знайшли під час апеляційного перегляду, як і судового провадження в суді першої інстанції, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, які, до того ж, повністю спростовуються вищенаведеними доказами, наявними в матеріалах справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними наразі апеляційним судом, а також поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 . Тож, доводи апеляційної скарги в цій частині не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення, позаяк місцевим судом ОСОБА_1 було визнано винним саме за порушення п. 2.5 ПДР, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 130 КупАП, а на відеозаписі, дослідженому судом, зафіксовано в присутності свідків факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку як на місці події, так і в медичному закладі.

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис не відображає моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а також роз`яснення поліцейським наслідку такої відмови, і при його огляді не виникає сумніву у його достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом. Відсутність у долученому до матеріалів справи відеозапису відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Не можна вважати спроможними й доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснювалися права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та 268 КУпАП, оскільки це повністю спростовується відеозаписом, наявним у матеріалах справи.

Що стосується посилання апелянта на певні невідповідності стосовно часу вчинення правопорушення в оригіналі та копії протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих обставин. Також апеляційний суд вважає, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, який є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом. Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. За принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. А отже, виправлення у протоколі, на які є посилання в поданій апеляційній скарзі, не є тією обставиною, яка дає підстави суду визнати протокол недопустимим доказом. Крім того, захисником не надано належних та допустимих доказів, що дані відомості дійсно були внесені вже після отримання ОСОБА_1 копії даного протоколу.

Не надані стороною захисту під час апеляційного розгляду і докази на підтвердження правдивості, належності та достовірні показань свідка ОСОБА_5 . Разом з цим, апеляційний суд не може не зауважити, що це загалом не спростовує винність ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, не впливає на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції та не є безумовною підставою для скасування вірного по суті судового рішення. До того ж, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. І навіть якщо б місцевий суд не взяв би до уваги покази свідка ОСОБА_5 , який, до речі, був допитаний під присягою судом першої інстанції, і в даному випадку немає підстав сумніватися в правдивості свідчень останнього, суд належним чином оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, і дійшов висновку на підставі сукупності наявних у справі доказів та інформації, отриманої з пояснень під час допиту в судовому засіданні свідків, про підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому зазначені апелянтом докази самі по собі не впливають на результат розгляду справи і доводи апеляційної скарги не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує, крім іншого, й положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд наклав на останнього правомірне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, у строк, передбачений ст.38 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку немає.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). Тож, місцевим судом було прийнято правильне та обґрунтоване рішення стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Похвалітого А.А. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко