1Справа № 335/8694/23 3/335/2942/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2023 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_2 роз`яснено права відповідно до ст. 268 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та зазначив про те, що у день та час вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення він автомобілем не керував, а знаходився на пасажирському сидінні позаду. Коли зупинили працівники поліції, за кермом знаходився ОСОБА_3 , але він пересів на пасажирське сидіння спереду. Також, на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, оскільки автомобілем не керував.
Захисник ОСОБА_2 , адвокат Бахмут М.С., в судовому засіданні просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування своїх заперечень захисник послався на те, що будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 знаходився за кермом матеріали справи не містять. Також, відповідно до доданого протоколу відеозапису, вбачається, що ОСОБА_2 виходить з задньої правої двері, а на пасажирському місці знаходився ОСОБА_3 .
У судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_3 , який повідомив, що ОСОБА_2 є його другом, підтвердив обставини щодо керування ним вказаним транспортним засобом 03.09.2023 року. Пояснив, що під час зупинки автомобіля працівниками поліції пересів на пасажирське сидіння спереду, оскільки боявся відповідальності у зв`язку з відсутністю посвідчення водія. Працівникам поліції зазначив, що за кермом перебував ОСОБА_2 , який під час зупинки знаходився на задньому сидінні, оскільки вважав, що він вирішить питання. Підтвердив перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , його захисника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності з відеозаписом, приходить до наступного.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна вказана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_2 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 393886 від 03.09.2023 року, складеним поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Запорізькій області ДПП старшим сержантом Замотаєвою. Ю.С., відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження на місці зупинки;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 03.09.2023 року;
- рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Запорізькій області ДПП старшим сержантом Замотаєвою. Ю.С. від 03.09.2023 року;
- довідкою поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП у Запорізькій області ДПП сержанта поліції Подрез Д., відповідно до якої, у ОСОБА_2 повторності за ст. 130 КУпАП не має;
- відеозаписами, на якому зафіксовані обставини події, що відбувалися як до зупинки автомобіля, так і після зупинки ТЗ, складення відносно ОСОБА_2 матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зміст наведеного вище відеозапису спростовує також і посилання адвоката на відсутність доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Так, наведеним відеозаписом зафіксовано, що після того як до транспортного засобу Geely CK» д.н.з НОМЕР_1 , підійшли поліцейські, у останньому були ввімкнені фари, ОСОБА_2 , хоча і вийшов з заднього пасажирського сидіння, проте на переконання суду свідчить саме він керував ТЗ та з метою уникнення відповідальності, пересів на заднє пасажирське сидіння.
При цьому, з відеозапису чітко вбачається, на що наголошувала і поліцейська іншому поліцейському, що коли даний автомобіль зупинився та до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, через заднє скло автомобіля було видно, як чоловік з водійського сидіння тобто ОСОБА_2 перелазив на заднє пасажирське сидіння. Поліцейська вказане зафіксувала показувала на своєму мобільному телефоні іншому працівнику поліції. Після цього, з задньої правої пасажирської двері вийшов саме ОСОБА_2 . Водночас пасажир з переднього пасажирського сидіння ОСОБА_4 заперечив факт керування ним транспортним засобом автомобілем Geely CK» д.н.з НОМЕР_2 . Згідно відеозапису просив щоб працівники поліції не зважали на вказане порушення допущене ОСОБА_2 , він є працівником МЧС., а ОСОБА_2 є другом працівника такого органу.
Оскільки поліцейська чітко бачила та зафіксувала на мобільний пристрій подію, тому працівники поліції, обґрунтовано вважали, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_2 , а отже пояснення останнього про те, що він не керував даним транспортним засобом, оскільки перебував на задньому пасажирському сидінні, а керував інший чоловік ОСОБА_3 - спростовуються наданим відеозаписом.
Слід зазначити, що ОСОБА_2 не було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Пояснення ОСОБА_2 щодо невизнання керування автомобілем Geely CK» д.н.з НОМЕР_2 суд оцінює критично, та визнає такими, що надані останнім з метою уникнути адміністративної відповідальності.
При цьому, суд також не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 який знаходиться у дружніх відносинах з ОСОБА_2 щодо якого у суду є сумнів в наданні останніми пояснень, які відповідають дійсним обставинам подій 03.09.2023 року та розцінює їх, як намагання захистити ОСОБА_2 від відповідальності за вчинені дії. Встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зазначив про недоліки у протоколі, якщо такі були, зокрема, про відсутність запису про свідка ОСОБА_5 , не вимагав у поліцейського на відібрані пояснень у свідка ОСОБА_5 , не подав зауважень на протокол.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду немає.
З досліджених в судовому засіданні відеозаписів, які були зафіксовані на боді-камеру вбачається, що при зупинці автомобіля працівниками поліції, гр. ОСОБА_2 вийшов з задньої правої двері. На вимогу поліцейських відмовлявся надавати документи, що посвідчують особу. Також на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_3 . При спілкуванні з яким працівник поліції, встановив що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем «Geely CK», державний номерний знак НОМЕР_3 .
Разом з цим, на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення алкогольного сп`яніння відмовився. При цьому, поведінка ОСОБА_2 , зафіксована на нагрудні камери поліцейських, свідчить про те, що він помітно нервував, поводився не спокійно, що тільки підтверджує дані обставини.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_3 , суд ще раз наголошує, що оцінює їх критично та вважає, що вони не можуть бути прийняті як достовірні, оскільки суперечать доказам, які маються в матеріалах справи, були надані свідком ОСОБА_3 , щоб виправдати ОСОБА_2 .
При оцінці доказів судом також враховується і факт відсутності оскарження ОСОБА_2 дій працівників поліції при складенні документів по даному факту, відсутності оскарження висновку про його огляд в судовому порядку. Жодних доказів, які б спростовували перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, суду не надано.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у суду.
Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Належних та допустимих доказів, які б доводили зворотнє, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 та його захисником суду під час розгляду справи не надано.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Враховуючи всі обставини справи, на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст.ст. 30-1, 33-35, 40-1, ст.ст. 130, 221, 251, 280, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Відповідно до положень ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня винесення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров