П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2023 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, інспектора прикордонної служби 2 категорії, військової частини № НОМЕР_1 ,

за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з 31.08.2023р. по 29.09.2023р. перебував у відпустці для дікування та був зобов`язаний до 08.00год. 30.09.2023р. повернутися в ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження служби, однак прибув 02.10.2023р. о 13.10год.Тобто був відсутній на службі 2 доби без будь-яких поважних причин та підтверджуючих документів, чим порушив вимоги ст.ст.11, 13, 16, 214 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Сам порушник подав заяву про розгляд справи без його участі, свою вину визнав.

Дослідивши матеріали справи, доходжу до наступного висновку.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, суд звертає увагу на те, що у ст. 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 Про часткову мобілізацію . Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав. Отже, особливого періоду не припинено. Таку правову позицію щодо тлумачення поняття особливий період Верховний Суд уже однозначно сформулював у своїх постановах від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та 61-3951св18), 20 лютого 2018 року (провадження 61-4255св18), 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), 21 лютого 2019 року (провадження 51-7411км18). По вказане також вказується у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 127/1684/16-к. (провадження № 51-1371 км 18).

Крім цього, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на усій території України введено воєнний стан.

З огляду на викладене, на момент вчинення правопорушення діє особливий період, а тому правопорушник підлягає адміністративній відповідальності за ч.4 ст.172-11 КУпАП на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи особу порушника, характер вчиненого ним правопорушення, вважаю за доцільне застосовувати адміністративне стягнення у вигляді мінімальногоштрафузгідно санкції статті, за якою кваліфіковані його дії.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: М. Я. Адамович