Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/396/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Кратко Д. М.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Д.К., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Деркаченка Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, посада: водій-заправник, військове звання: молодший сержант, не є депутатом, не є інвалідом І чи ІІ групи,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 26 червня 2023 року о 23 год. 20 хв. на автодорозі М-30 (Стрий Знам`янка - Кропивницький) керував транспортним засобом автомобілем марки «КРАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, в результаті чого автомобіль перевернувся, в результаті ДТП ніхто не постраждав, однак транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 12.1. Правил дорожнього руху (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), а відтак скоїв правопорушення передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «КРАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а саме: пошкоджено капот, криша, двері, бочка. Рішення суду мотивовано тим, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 049567 від 27 червня 2023 року, схемою місця ДТП яка сталася 26 червня 2023 року на автодорозі М-30, переглянутим носієм інформації CD-диск на якому містяться відеозаписи процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вапеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, мотивуючи тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, при розгляді справи суд першої інстанції не взяв до уваги той факт та твердження свідків, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало умисне створення аварійної ситуації легковим автомобілем білого кольору, який виїхав на полосу зустрічного руху автомобілю під його керуванням. При цьому, він повідомив працівників поліції про дії водія легкового автомобіля, який умисно створив аварійну ситуацію, однак, працівники поліції повідомили, що його все одно шукати не будуть і відмовились встановлювати водія та приховали дані дії, хоча в 6 км від місця ДТП є дорожня камера, що належить Смолінській селищній громаді. Інспектор СРПП ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП Перепелиця В.Г. без наявності будь-яких доказів відносно його вини у скоєнні ДТП та всупереч пояснень свідків, склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Також суд не вжив дієвих заходів щодо виклику в судові засідання для з`ясування обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення працівника поліції поліцейського СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Перепелицю В.Г., оскільки свідчення вищезгаданої посадової особи мають суттєве значення для всебічного та об`єктивного розгляду даної справи. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, так як вважає, що зазначений строк було пропущено з поважних об`єктивних причин, оскільки повний текст постанови від 15.08.2023 отримано ним поштою лише 31.08.2023.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та висновок його захисника Деркаченка Ю.О. про поновлення строку та про задоволення поданої апеляційної скарги, зваживши та проаналізувавши доводи клопотання та апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, перевіривши докази, які суд поклав в основу свого рішення, апеляційний суд вважає, що викладений в постанові суду висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є передчасним.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 12.1 ПДР, і як наслідок - у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Так, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог п. 12.1 ПДР України, а саме те, що він, керуючи автомобілем марки «КРАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування ТЗ та здійснив виїзд в поле, після чого автомобіль перекинувся та отримав механічні пошкодження.

Працівниками поліції на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення додано схему ДТП, пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 та відео з бодікамер.

Разом з тим, на схемі ДТП не зазначено заокруглення автодороги, не зазначено підйом дороги, не з`ясовано, що спричинило маневр прийняття вправо автомобілем ОСОБА_1 та заніс колеса на обочину, та наслідок втрати керування транспортним засобом.

При цьому, суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Проте, місцевий суд не звернув уваги на те, що посадові особи поліції не встановили особу водія автомобіля, який рухався на зустріч та створив аварійну обстановку, виїхавши на зустрічну смугу руху автомобіля ОСОБА_1 , чим спричинив ДТП, про що зазначали як працівникам поліції так і у судовому засіданні суду ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При цьому, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 26.06.2023 близько 23.20 год. на автодорозі М-30 (Стрий Знам`янка - Кропивницький) він керував транспортним засобом автомобілем марки «КРАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом та їхав у колоні, яка складається з чотирьох автомобілів. Його автомобіль був другим. Рухались вони зі швидкість 50-60 км/год. Зазначив, що рухались вони також з певною дистанцією, щоб попутний автомобіль міг їх обігнати. Переміщувалися вони з Новоархангельська в Бобринець Кіровоградської області. На трасі біля населеного пункту Смоліно є підйом дороги та є невелике заокруглення, і коли, він вже виїхав на підйом із заокругленням, йому на зустрічну смугу, із незрозумілих для нього причин, виїхав білий легковий автомобіль. З метою запобігти лобового зіткнення, він пригальмував та прийняв вправо. Коли почав приймати вправо, причеп почав неконтрольовано виляти по дорозі та, відірвавшись від машини зупинився на узбіччі, а автомобіль перекинувся наліво на його смузі руху. При цьому, білий легковий автомобіль, побачивши його за 10 метрів, повернувся у свою смугу руху та поїхав, не зупинившись. Даний автомобіль ще бачили водії в колоні, які їхали за ним, але коли як той виїхав на зустрічну смугу не бачили, тому що рухалися позаду нього. Потім зупинилися інші транспортні засоби, водії яких викликали швидку, працівників поліції та МЧС. Зазначив, що він гальмував, але оскільки автомобіль та причеп мав тяжкий вантаж, то автомобіль від тяжкості все одно сунувся. Зазначив, що працівникові поліції він вказував на те, що йому на зустрічну смугу виїхав білий легковий автомобіль, однак це не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто у протоколі зазначені обставини, які не відповідали фактичним обставинам ДТП, так само і схема ДТП не відповідає дійсній обстановці. При цьому, схему він підписав, будучи у смутному стані, оскільки йому в лікарні вкололи якісь два знеболювальні уколи.

Допитаний в апеляційній інстанції інспектор СРПП ВП №1 ( м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП Перепилиця В.Г., пояснив, що 26.06.2023 отримав виклик на свій службовий планшет про ДТП. Виїхавши на місце події, побачив, перевернуту на правому боці грузову автівку та в куветі в полі перевернутий причеп. При спілкуванні з іншими водіями, було встановлено, що водій грузового автомобіля ОСОБА_1 знаходиться в лікарні. Потім він почав відбирати пояснення у свідків, які можливо могли бачити обставини події. Йому надали пояснення колеги ОСОБА_1 , які їхали позаду та попереду. Деякі пояснення записав та долучив до матеріалів справи. Інші були записані тільки на бодікамеру. Потім допитавши свідків, ОСОБА_1 , який приїхав з лікарні, склавши схему ДТП, почав складати протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Зазначив, що насправді необхідно б було справу направити на додатковий розгляд для з`ясування чи дійсно був автомобіль, який створив аварійну ситуацію для автомобіля ОСОБА_1 , на підставі пояснень як самого ОСОБА_1 , так і свідків його колег. Вважав, що якщо гальмівний шлях відсутній, значить винен ОСОБА_1 , проте, не придав уваги на те, що гальмівного шляху могло і не бути, оскільки по дорозі розлилось паливо та його змивали працівники МЧС. Стосовно відеокамери, яка знаходилась поряд з населеним пунктом, де відбулося ДТП, та яка могла зафіксувати можливий автомобіль, який створив аварійну ситуацію ОСОБА_1 , то пояснив, що з офіційним запитом до старости того населеного пункту, поряд з яким сталась ДТП, не звертався, оскільки зі слів самого старости вона не працювала та самостійно не перевіряв, чи дійсно вона не працювала. Чому водій заперечує, що він неправильно зобразив схему ДТП пояснити не може. Він зобразив так, як бачив розташування автомобіля та причепа. Проте, погодився, з тим що можливо неправильно була зображена схема ДТП, оскільки це дорога, був сильний наплив інших автомобілів та вони з напарником намагалися швидко скласти матеріали та прибрати автомобіль ОСОБА_1 з дороги задля уникнення іншого ДТП. Вважав, що він діяв згідно його посадової інструкції.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду пояснив, що дійсно 26 червня 2023 року близько 23.20 год. на автодорозі М-30 він на автомобілі «КРАЗ» рухався по трасі в автоколоні разом із ОСОБА_1 . Рухалися з міста Бобринця в сторону Новоархангельська. Він їхав другим за ОСОБА_1 , а перед ним рухався свідок ОСОБА_3 . Рухаючись складною ділянкою дороги, біля с. Хмильове, а саме на підйом із заокругленням, їм на зустріч виїхав автомобіль білого кольору, марки він не побачив, оскільки той своїми фарами засліпив його, через що він змушений був пригальмувати та їхати по габаритам попереднього автомобіля. Коли проїхав білий автомобіль, здійнялася пилова завіса, що нічого майже не було видно. Проїжджаючи дану ділянку, перед ним та свідком ОСОБА_3 виникла якась перешкода, яку вони мусили об`їхати по зустрічній смузі. Вже потім він зрозумів, що то був автомобіль ОСОБА_1 . Додзвонившись до старшого колони, вони зупинились та повернулись на місце пригоди. Автомобіль ОСОБА_1 був перевернутий та лежав на лівій стороні на смузі свого руху, а причіп лежав недалеко в полі. Під час допиту він повідомив поліцейському те, що пояснює в суді, що рухаючись по трасі в колоні, дійсно бачив як на зустрічній смузі руху їхав легковий автомобіль білого кольору, який дальнім світлом фар засліпив його та більш за все засліпив і ОСОБА_1 . Показання надав поліцейському під фіксацію на бодікамеру, чому працівник поліції не записав на папері, він не знає. Вказав, що швидкість руху колони була близько 50 км/год. Коли він під`їхав до місця ДТП, то ОСОБА_1 вже не було, оскільки його забрали в лікарню та бачив як МЧС змивали трасу від горючки. Зазначив, що навіть якщо б на даному автомобілі застосувати екстрене гальмування, то слідів гальмівного шляху не було б, оскільки автомобіль та причеп були загружені і він би всеодно сунувся.

Судом апеляційної інстанції досліджено відео з бодікамер працівника поліції, які долучені до матеріалів адміністративної справи управлінням патрульної поліції, з якого вбачається, що під час надання пояснень свідок ОСОБА_3 пояснював, що 23 червня 2023 року близько 23.20 год., проїхавши селище Смоліно, на трасі були зігзаги дороги та підйом. Рухались у колоні, він їхав за ОСОБА_1 . На підйомі дороги, він побачив стовп пилу, куряву, а потім перевернутий грузовий автомобіль. Зазначив, що перед цим, їм на зустріч виїхала іномарка білого кольору, конкретно назву сказати не зміг, оскільки була темна пора доби і цей автомобіль їхав на дальньому світлі фар. Потім зателефонував ОСОБА_4 , та поспілкувавшись, зрозуміли, що то перевернутий автомобіль був ОСОБА_1 .

Аналогічні пояснення працівникові поліції були надані і свідком ОСОБА_4 .

Аналізуючи наявні по справі фактичні дані, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не було досліджено причинно-наслідкового зв`язку, а саме виїзд із зустрічної смуги білого легкового автомобіля, який призвів до вимушеного скерування транспортного засобу на узбіччя для уникнення лобового зіткнення та подальшого його перекидання.

Обмежившись загальним формулюванням, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України і, що саме невиконання ним цього пункту перебуває в причинному зв`язку з наслідками, які настали, місцевий суд не навів переконливих мотивів на спростування доводів самого ОСОБА_1 і визнав його винним за ст.124 КУпАП, що, на думку апеляційного суду, є необгрунтованим.

Отже, суд апеляційної інстанції, ретельно перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків правопорушення, та особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не може погодитись із висновками суду першої інстанції, оскільки як з пояснень свідків так і з пояснення самого ОСОБА_1 чітко вбачається, що причиною ДТП стала дійсно аварійна ситуація, яку створив автомобіль білого кольору, який виїхав на зустрічну смугу руху водія ОСОБА_1 .

Вказані пояснення свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надавали працівникам поліції відразу після ДТП та, не перетинаючись між собою, є логічними, послідовними та такими, що у повній мірі узгоджуються з іншими доказами встановленими під час апеляційного розгляду, а тому підстав ставить їх під сумнів апеляційний суд не вбачає.

Більш того, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що водій ОСОБА_1 рухався із перевищенням дозволеної швидкості руху та не вибрав безпечної швидкості, так як зазначено свідками, колона в якій був автомобіль ОСОБА_1 рухався зі швидкістю близько 50 км/год.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений без з`ясування всіх фактичних обставин справи, а саме працівником патрульної полії, що складав протокол, не були встановлені заходи розшуку автомобіля білого кольору, на яку вказували допитані ним же водії, так і схема ДТП, як додаток до протоколу, не відповідає обстановці, яка була досліджена апеляційним судом з відеозаписів, долучених до матеріалів адміністративної справи. Про невідповідність схеми ДТП також під час апеляційного розгляду вказав і сам інспектор поліції Перепилиця В.Г., зазначивши, що вона складена з порушенням.

Тому зі сторони працівника поліції було порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, відповідно до якої якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк. Проте, у даній справі будь-яких заходів розшуку по встановленню іншого водія транспортного засобу, на який вказували свідки та ОСОБА_1 , не було зроблено, тобто інший учасник ДТП не встановлений і заходу по його встановленню взагалі не проводились, що підтверджує відсутність повного, всебічного встановлення працівниками патрульної поліції всіх обставин події ДТП.

Більш того, апеляційним судом було досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом умисного створення аварійної ситуації білим легковим автомобілем 26.06.2023 водію ОСОБА_1 , який будучи військовослужбовцем і водієм військового автопаливозаправника, перевозив дизельне пальне, рухаючись по автодорозі Е50 між смт. Смоліно і с. Хмильове в бік м. Кропивницький, досудове розслідування, яке триває на час розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, ретельно встановивши обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 рухався по своїй смузі руху без порушення будь-яких пунктів Правил дорожнього руху, не мав будь-яких перепон для зміни напрямку руху, а змінив напрямок руху, виїхавши на праву обочину, по причині необхідності уникнення небезпеки, яка раптово виникла, і яку він не міг уникнути іншим шляхом, а саме через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом, та з метою усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю як його, так і іншій особі, яка керувала іншим автомобілем, при цьому пошкодивши лише свій автомобіль, яким керував.

За таких обставин дорожньо-транспортної події ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, тобто, для усунення небезпеки здоров`ю людей та усунення спричинення шкоди майну і така небезпека не могла бути усунута іншими засобами, а заподіяна шкода є менш значною ніж відвернена.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на положення п. 1.4 ПДР України, відповідно до яких кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ПДР України.

Водночас, виїзд транспортного засобу білого кольору на зустріч транспортному засобу ОСОБА_1 не є обставиною, яку можливо передбачити та можливо було б уникнути іншим чином.

Зважаючи на те, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративне правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Отже, висновок місцевого суду про порушення ОСОБА_1 ПДР України, яке потягло за собою дорожньо-транспортну пригоду, є належним чином не мотивованим.

З урахуванням наведеного, зібрані під час складання протоколу матеріали не можуть бути визнані судом належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Сторона обвинувачення - патрульна поліція - не довела належним чином винуватість ОСОБА_1 у вчиненні та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відтак, ураховуючи, що суд першої інстанції необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: