Провадження 3/557/1056/2023
Справа 557/1846/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , представника служби у справах дітей Гощанської селищної ради Кухман О.В., розглянувши у відкриитому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща матеріали, що надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи згідно постанови судді Гощанського районного суду Рівненської області від 12 липня 2023 року підданим адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 18 жовтня 2023 року приблизно о 19 годині 30 хвилин на АДРЕСА_1 принижував, ображав, нецензурно висловлювався, образливо чіплявся та шарпав за одяг свого сина ОСОБА_2 , вчинивши такими своїми умисними діями фізичного та психологічного характеру домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного вище правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, визнав, вказав на те, що такі дії вчинялися ним у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника служби у справах дітей Гощанської селищної ради Кухман О.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 убачається склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, об`єктивно доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №939292 від 18 жовтня 2023 року, рапорта чергового органу поліції Морозової Н., письмових пояснень неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , постанови судді Гощанського районного суду Рівненської області від 12 липня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосоване стягнення у виді штрафу, а також усних пояснень самого ОСОБА_1 та представника служби у справах дітей Гощанської селищної ради Кухман О.В.

Зокрема, остання в судовому засідання пояснила, що до служби надійшло повідомлення з ВП №5 про те, що 18 жовтня 2023 року в сім`ї ОСОБА_1 зафіксовано факт вчинення домашнього насильства відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 . Представниками служби у справах дітей було здійснено виїзд у вказану сім`ю, за результатами якого та згідно з розпорядженням Гощанського селищного голови від 19 жовтня 2023 року проведено негайне відібрання дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у зв`язку із наявною загрозою їх життю та здоров`ю. При цьому, преставник повідомила, що на даний час орган опіки та піклування Гощанської селищноюї ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про позбавлення їх батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За ці самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Як установлено у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку.

Приймаючи до уваги завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, суд оцінює у відповідно до ст. 252 КУпАП докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини (ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема належить: належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Діти, за певним виключенням мають ті ж права, що і дорослі. Однак, деякі права мають особливе значення для них, вони відображають потреби дітей у спеціальному захисті та увазі, виявляють їхню вразливість та різницю між дитячим і дорослим життям.

Так, держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які несуть відповідальність за неї за законом, і для цього повинна вживати всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Крім того, ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення.

Вчинені дії ОСОБА_1 щодо свого неповнолітнього сина могли викликати у нього відчуття небезпеки, образи, що також в подальшому може відобразитись на його психологічному здоров`ї.

Конвенцією про права дитини передбачено що держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи.

Отже, в цивілізованому світі інтереси дитини у всіх видах діяльності ставляться вище інтересів дорослих та держави.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

При накладенні адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який ніде не працює та після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не зробивши належних висновків, повторно вчинив аналогічне правопорушення, що вказує на його схильність до девіантної поведінки, яка суперечить прийнятим у суспільстві правовим, моральним та соціальним нормам, та, з метою його виховання в дусі поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, приходжу переконання, що доцільним та необхідним буде застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Крім того, відповідно до положення ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Згідно з п. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Направлення кривдника на проходження програми для кривдників є один із спеціальних заходів протидії домашньому насильству (ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

У розумінні спеціальних норм законодавства, зокрема названого Закону ОСОБА_1 є кривдником та з огляду на неодноразове застосування ним домашнього насильства до близьких, до нього слід застосувати описаний спеціальний захід протидії домашньому насильству - програму для кривдників на строк три місяці з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами.

Суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм (ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Також, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 39-1, 40-1, 173-2, 283-285, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, застосувати до нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Направити ОСОБА_1 до Гощанської селищної ради на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 3 (три) місяці.

Роз`яснити, що у разі неявки ОСОБА_1 для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів.

Притягнення кривдника до відповідальності за непроходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

За умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність ст. 390-1 КК України.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на рахунок № UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Оленич