Справа № 445/1995/23
провадження № 3/445/916/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2023року суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 2 ст. 123, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 21.08.2023, о 16 год. 20 хв., в с. Ясенівці, вул. Львівська Золочівського району Львівської області, керуючи автомобілем BMW 525 TDS, д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на залізничний переїзд на увімкнений заборонений сигнал світлофора та на звуковий сигнал. Чим порушив вимоги п. 20.5в Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 21.08.2023, о 16 год. 20 хв., в с. Ясенівці, вул. Львівська Золочівського району Львівської області, керуючи автомобілем BMW 525 TDS, д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинив повторно протягом року. Чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього рухуУкраїни, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 27.10.2023 матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 123, ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 123, ч. 5 ст. 126 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами".

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом ; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, відповідальність за ч. 2 ст. 123 КУпАП передбачена за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Відповідно до підп."в" п. 20.5 Правил дорожнього руху, водієві забороняється рух якщо шлагбаум опущений або почав опускатися.

Проте, вимоги Правил дорожнього руху ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

На переконання суду, вина правопорушника підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 173938 від 21.08.2023;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД від 173939 від 21.08.2023;

- рапортом інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області Серафинович С.;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.08.2023;

-даними відеофайлів, що містяться на оптичному диску в матеріалах справи.

Зазначені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 123, ч. 5 ст. 126 КУпАП є повними, такими, що доповнюють одне одного, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 123, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує характер скоєних правопорушень, особу правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП ( 80731-10 ). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З врахуванням вищенаведеного, суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_1 з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, доцільним буде обрати стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, за якою він притягається до адміністративної відповідальності у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, яке б давало йому право керувати транспортним засобом та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Дане стягнення буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самою особою, що притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особина яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 36, 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 123, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот грн. 00 коп.) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Золочівський районний суд Львівської області.

Суддя:В. М. Сивак