Провадження №: 3/755/5635/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2023 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Іваніна Ю.В., при секретарі судових засідань Ющенко Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з ВП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

за участю осіб, які беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності,

адвоката Кушніра С.Б.

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення зі складеним протоколом відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою суду 21 вересня 2023 року справи про адміністративне правопорушення №755/12007/23 (провадження №3/755/5635/23), справа №755/12010/23, (провадження №3/755/5638/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.1 ст.173-2 КУпАП були об`єднані в одне провадження за клопотанням захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвоката Кушніра С.Б.

Як вбачається з протоколів, серії ВАВ №268895 від 03.08.2023 року та ВАВ №268894 від 03.08.2023 року, «29 липня 2023 року близько 20-30 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 31 липня 2023 року близько 01-00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дружини, а саме поцарапав обличчя, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП».

Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомлявся судом належним чином у встановленому законом порядку, шляхом надіслання смс повідомлення та розміщення оголошення про виклик на сайті Дніпровського районного суду м.Києва Веб-порталу «Судова влада України». Клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судове засідання, справа призначалася до розгляду на 18 серпня 2023 року, 28 серпня 2023 року, 21 вересня 2023 року, 17 жовтня 2023 року, він не з`явився до суду, причини неявки до суду визнано неповажними, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки положення ч. 2 ст. 268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Кушнір С.Б. в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що протокол складено безпідставно і в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

При цьому захисник пояснив, що між батьком ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_2 має місце тривалий конфлікт, якій провокується сином та проходить у присутності матері ОСОБА_3 . Неодноразово працівниками поліції складались адміністративні матеріали відносно сина ОСОБА_2 (на підтвердження зазначеного захисником були долучені постанови Дніпровського районного суду міста Києва справи №755/3794/23, 755/10405/23, 755/4108/23). Всі документи ОСОБА_1 та його дружини та на їх спільне майно викрав їх син ОСОБА_2 та без згоди подружжя заселив у їх квартиру сторонню особу яка там мешкала та контролювала їх. Після поновлення документів ОСОБА_1 , 15.07.2023 року захисник звернувся на гарячу лінію 102 по факту викрадення документів ОСОБА_2 . Станом на сьогодні жодної інформації про результат розгляду цього звернення невідомо.

Відносно ОСОБА_1 захисник повідомив, що він є особою похилого віку, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Весь час опікується дружиною, перебуває з нею в лікарні та здійснює догляд за нею. ОСОБА_1 має проблеми із зором та слухом (довідки на підтвердження зазначеного захисником були долучені до матеріалів адміністративної справи). Дружина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 має тривалі розлади психіки та страждає на дименсію (довідки на підтвердження зазначеного захисником були долучені до матеріалів адміністративної справи). Враховуючі наявне захворювання, остання несвідомо може падати з ліжка чи під час руху квартирою, битися об наявні меблі.

З приводу звернення сина ОСОБА_2 , захисник просив звернути увагу на факт того, що в своєму зверненні останній посилається на ймовірну особу «тетя Галя» однак ні її анкетних даних чи засобів зв`язку не повідомляє. Пояснення цієї особи в матеріалах справи відсутні, що ставить під сумнів її існування. Згідно відібраних пояснень у ОСОБА_1 02.08.2023 року останній повідомив, що близько 22 години, коли він вже відпочивав, до нього з`явився працівник поліції, який у нього відібрав пояснення. Через вади зору, а саме повну сліпоту на одне око та поганий зір на інше, останній не зміг прочитати пояснення, однак сподіваючись, що працівник поліції не викривить надану ним інформацію поставив підпис на поясненнях. Будь-яких дій щодо домашнього насильства ОСОБА_1 не вчиняв.

Враховуючи викладене, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Судом, за клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвоката Кушніра С.Б., неодноразово були направлені запити до Дніпровського УП ГУНП у м.Києві про надання інформації щодо результатів розгляду звернення адвоката Кушніра С.Б. від 15.07.2023 року. Відповідь на дані запити не надходила.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

З протоколів про адміністративне правопорушення, серії ВАВ №268895 від 03.08.2023 року та ВАВ №268894 від 03.08.2023 року, «29 липня 2023 року близько 20-30 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 31 липня 2023 року близько 01-00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дружини, а саме поцарапав обличчя, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП».

Однак, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять жодних доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, в протоколі не зазначено, в чому саме полягало домашнє насильство відносно потерпілої, а зі слів заявника він навіть не знаходився в квартирі. Відсутні пояснення потерпілої в матеріалах справи.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не коректно викладена суть правопорушення, а саме не зазначено, яке домашнє насильство було вчинено.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчинені певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вказано у справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в її діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протоколи про адміністративні правопорушення, письмові пояснення заявника та надані в суді пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та довідки про стан здоров`я ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 , своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не знайшов підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1, 7, 9, 44-3, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва Ю.В. Іваніна