Справа № 346/4013/23
Провадження № 3/346/2078/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Коломия

Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Д.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в:

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов протокол серії ААД № 191108 від 20 липня 2022 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП, з матеріалами.

Позиції сторін у справі.

Аргументи держави Україна. Позиція поліцейського, який склав протокол полягала у тому, що 20 липня 2022 року о 12 годині 25 хвилин, за адресою: с.Коршів Коломийського району Івано-Франківської області, по вул.Шевченка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen», "Touran", номерний знак: НОМЕР_1 , об`їжджаючи перешкоди та виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із мотоциклом "Восход - 3", не дотримався безпечного інтервалу та створив небезпеку для дорожнього руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями водій порушив вимоги пункту 13.3. Правил дорожнього руху. А за це передбачена адміністративна відповідальність статтею 124 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 та його адвоката. Пункт 13.3. ПДД ОСОБА_1 порушити не міг, оскільки зіткнення було "лобове", автомобіль та мотоцикл зіткнулись передніми частинами транспортних засобів, а пункт 13.3. ПДД передбачає обов`язок водіїв під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. А під безпечним інтервалом розуміється відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху (п.1.10. ПДД). Тому, ОСОБА_1 не порушив такого правила дорожнього руху, і як наслідок в його діянні не має складу правопорушення, в якому його звинувачує поліцейський.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

В силу положень статті 124 КУпАП такі дії, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів - є адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. А об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху конкретних правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Суб`єктом адміністративного проступку є фізична особа, яка керувала транспортним засобом і порушивши конкретні правила дорожнього руху, спричинила пошкодження транспортних засобів. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

З огляду на зміст протоколу, поліцейський вважає, що ОСОБА_1 як водій порушив вимоги пункту 13.3. Правил дорожнього руху, оскільки керуючи автомобілем і об`їжджаючи перешкоду не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим трансполртним засобом.

Дійсно пунктом 13.3. Правил дорожнього руху визначено, що водій під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду повинен дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Але, згідно з пунктом 1.10. ПДД під безпечним інтервалом розуміється відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Проте надані поліцейським докази у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, письмових пояснень свідків, а також наданий представником потерпілого оптичний диск на якому містяться відеозапис події, яка відбулась 20 липня 2023 року, прямо спростовують те, що пошкодження обох траснпортних засобів, вказаних у протоколі, одним з яких керував ОСОБА_1 відбулось саме через порушення останнім п.13.3. правил дорожнього руху, оскільки обидва транспортні засоби зіткнулись не через те, що ОСОБА_1 не дотримався відстані між боковими частинами свого та іншого транспортного засобу.

Тож ознак порушення ОСОБА_1 саме пункту 13.1 Правил дорожнього руху, поліцейським не доведено.

Що стосується суду, то його функція і роль у справах про адміністративні правопорушення полягає в тому, що він перевіряє чи є в діянні людини усі ознаки саме того складу адміністративного правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється поліцейським, і здійснити це, суд може тільки на підставі наданих йому доказів, і тільки в межах вже здійсненої поліцейським правової та фактичної кваліфікації діяння людини. І якщо склад адміністративного правопорушення, в діянні конкретної людини не підтверджується доказами, навіть хоча би одна ознака не підтверджується, суд повинен справу закрити.

Така принциповість суду іде від того, що у справах про адміністративне правопорушення суд повинен вивчити і оцінити наданий йому поліцейським протокол та докази, виключно на підставі та у межах наданого протоколу. Суд не має права сам встановлювати та дописувати у протокол будь-яку ознаку складу будь-якого адміністративного правопорушення (в тому числі й самостійно визначати, яке конкретно правило ддорожнього руху порушив його учасник), суд повинен сказати чи є в діянні людини той склад правопорушення, який передбачений конкретною статтею КУпАП та конкретним визначеним поліцейським пунктом правил дорожнього руху, але виходячи виключно з тих ознак складу правопорушення та тих пунктів ПДД, які вказані у протоколі. На що, неодноразово, вказував і Європейський суд з прав людини (приклад, рішення у справі "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 та рішення у справі "Карелін проти Росії" від 20.09.2013), оскільки якщо суд буде здійснювати такі дії сам, він порушить принцип незалежності та об`єктивності суду, а також розподіл влади, відповідно до якого розслідування правопорушень це фунція не суду, а правоохоронних органів, і цю функцію суд не має право перебирати на себе.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у її зв`язку саме із пунктом 13.3. Правил дорожнього руху в діянні ОСОБА_1 , провадження у справі слід закрити.

Що стосується ОСОБА_1 , то суд позбавлений можливості самостійно встановлювати наявність або відсутність в його діянні ознак будь-якого адміністративного правопорушення, оскільки у справах щодо порушення правил дорожнього руху, це виключна компетенція Національної поліції.

Таким чином, на підставі вищевикладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 173, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) - закрити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та Коломийського районного відділу поліції в Івано-Франківській області.

Суддя Коваленко Д. С.