БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1103/23
Провадження № 3/730/683/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2023 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., за участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, її захисника адвоката Шелудька Є.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який народився в с. Комарівка Борзнянського району Чернігівської області, з середньою освітою, одруженого, працюючого респіраторником пожежної охорони Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 23.09.2023 року близько 20-30 год. ОСОБА_1 за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 вчинив стосовно свого сина (вихованця) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон), домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру а саме: кричав та погрожував, внаслідок чого потерпілому могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.

Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечив свою винуватість, зазначив, що не погоджується із викладеним протоколі, фактів вчинення домашнього насильства не було та немає. Викладене є надуманий та нічим не підтверджується, просить справу закрити. Наразі, усі прийомні діти вилучені з сім`ї на час розслідування.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

За змістом положень ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними, достатніми та допустимими доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стандарт доведеності вини поза розумним сумнівом).

Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її батьком. Сама вона є прийомною дитиною у цій сім`ї, в якій проживає з 3 років. Переконує, що домашнього насильства не було ніколи. 23.09.2023 року її сестра ОСОБА_4 , яка також є прийомною дитиною, хотіла піти погуляти із хлопцем, однак батьки їй це заборонили, оскільки вже було пізно, а ОСОБА_4 є неповнолітньою. Саме через це ОСОБА_4 влаштувала сварку та нікого не слухала. Батьки їй казали заспокоїтися, а вона продовжувала сварку. Після цього, ОСОБА_4 вночі зібрала сумку з речами, хотіла втекти через вікно до хлопця в Київ, але батько це побачив та її не пустив. Дарина наче заспокоїлася, поводила себе добре, було тихо, це була неділя, однак, у понеділок вона пішла до школи та повідомила про факти насильства, після чого приїхала поліція. Усіх дітей забрали вилучили з сім`ї до розгляду справи. Також, забрали й вже повнолітніх дітей. Усі письмові пояснення, що є у справі, надано під тиском працівників поліції, які казали, що саме треба писати, від них вона відмовляється. Усіх допитували окремо, вчиняли тиск, з якої метою, свідку не зрозуміло, однак вона злякалася та написала все так, як їй сказали. У суді вона вже почувається безпечніше, а тому може розказати правду. Тиск психологічний на неї вчиняв дільничний ОСОБА_5 - він кричав та погрожував. Що стосується насильства щодо ОСОБА_6 , то взагалі не розуміє, про що мова, оскільки такого взагалі не було.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її батьком. Сама вона є прийомною дитиною у цій сім`ї, в якій проживає вже 4 рік. Батько добрий, насильства щодо неї не допускав. 23.09.2023 року її сестра ОСОБА_4 , яка також є прийомною дитиною, хотіла піти погуляти із хлопцем, однак батьки їй це заборонили. Дарині всього 16 років, вона є неповнолітньою, а хлопець, з яким вона зустрічається, є набагато старшим за неї, тому батьки були проти та сам свідок вважає рішення батьків вірним. Свідок бачила цього хлопця пару разів, коли він приходив, однак з ним особисто не розмовляла. Свідок батьків підтримує, вважає, що вони вчиняють правильно. До подій 23.09.2023 року у сім`ї взагалі все було добре, конфліктів не було, жили мирно. Вважає, що ОСОБА_4 вирішила так помститися батькові, фактично, вона все «набрехала». Що стосується насильства щодо інших дітей, то про таке не знає. 23.09.2023 року була сварка виключно з ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. Офіційно з ним одружена вже 6 років, а неофіційно проживають разом приблизно 23 роки. Вони разом із чоловіком виховують прийомних дітей, деякі з них вже є дорослими. Домашнього насильства у сім`ї немає. Буває іноді, що діти доводять, бо вони підлітки та мають складний характер, однак все вирішується мирно, ніхто нікого не б`є та насильства не застосовує. Чоловік дітей любить, працює на благо дітей. 23.09.2023 року, приблизно о 20.00 годині, малі хлопці вже усі спали, ОСОБА_6 спав з батьками. Не спала лише ОСОБА_4 , вона хотіла піти з дому до хлопця, з яким зустрічається. Вона, як мати, проти, оскільки хлопцю 23 роки, він мешкає у Києві, звуть ОСОБА_9 . ОСОБА_4 всього 16 років, а тому батьки проти їхніх зустрічей. Однак, ОСОБА_4 вважає рішення батьків невірним та каже, що хоче з ним одружитися. Саме через це й відбувся конфлікт. 23.09.2023 року ОСОБА_4 склала сумки та хотіла вночі втекти, але батько її не пустив. У понеділок свідок дізнався, що ОСОБА_4 пішла до вчителя та повідомила про насильство у сім`ї. Почалося розслідування, діти з сім`ї вилучені та знаходяться у патронатній сім`ї. Сам ОСОБА_6 телефонує їй, як матері, плаче та просить забрати його додому. ОСОБА_4 каже неправду. Щодо ОСОБА_6 насильства не було взагалі, чому склали такий протокол, не розуміє, це або неправда, або помилка.

Суд, загалом, акцентує увагу у цій справі, що як на доказ винуватості ОСОБА_1 надано таке: письмові пояснення самого ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_8 . В судовому засіданні останні категорично заперечили факти насильства.

Також, суду надано:

- письмові пояснення ОСОБА_10 , згідно яких ОСОБА_1 23.09.2023 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завдав тілесні ушкодження сестрам ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , а також словесно ображав сестру ОСОБА_12 , кричав на неї та погрожував;

- письмові пояснення ОСОБА_13 , яка працює у Комарівському ліцеї заступником директора, згідно яких учениця ОСОБА_14 прийшла до школи та повідомила про вчинення щодо неї домашнього насильства з боку батька - ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_15 , яка працює у Центрі надання соціальних послуг Комарівської сільської ради та яка зазначила, що у присутності працівників поліції ОСОБА_16 - прийомна дитина сім`ї Іващенків, повідомила про домашнє насильство з боку з батька - ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_16 , згідно яких її батько ОСОБА_1 23.09.2023 року вчинив щодо неї домашнє насильство, яке вчиняється систематично.

Інших будь-яких доказів суду не надано.

Причому, суд звертає увагу, що усі пояснення дітей написані не самими дітьми, а працівниками поліції, які дітьми лише підписані.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, домашнє насильство ОСОБА_1 вчинене щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, матеріали справи взагалі не містять жодного доказу вчинення такого насильства щодо ОСОБА_6 . Про вказаний факт не зазначено у жодному із документів наданих суду, крім протоколу. Пояснень самого ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

У цій справі, суд, намагаючись розібратися у ситуації, повно та об`єктивно, намагався також вислухати думки дітей ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , письмові пояснення яких наявні у матеріалах справи та ОСОБА_6 , однак забезпечити явку останніх до суду не виявилося можливим.

Так, суд направив відповідний лист органу, що склав протокол, з метою забезпечення явки вказаних осіб до суду, однак лист суду залишився не виконаним, а фактично, взагалі проігнорованим, оскільки будь-яких відомостей щодо виконання листа до суду не надійшло.

Також, на виклик суду не з`явилася й особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Однак, жодного доказу вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_6 з боку ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у Суду.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 173-2, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.