Справа № 191/2757/23
Провадження № 3/191/1176/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу, 18.06.2023 року о 22 год. 10 хв. в с. Парне Синельниківського району по вул.. Перемоги біля будинку №9, ОСОБА_1 керуючи т/з ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому не маючи права керувати таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова серія ЕАР 5888911 від 13.09.2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу, 18.06.2023 року о 22 год. 10 хв. в с. Парне Синельниківського району по вул.. Перемоги біля будинку №9, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив та пояснив що не керував транспортним засобом, завів автомобіль, щоб перевірити його технічний стан. Його сусід ОСОБА_2 викликав працівників поліції.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Зі змісту протоколу серії ААД №257058 від 18.06.20263 року вбачається, що 18.06.2023 року о 22 год. 10 хв. в с. Парне Синельниківського району по вул.. Перемоги біля будинку №9, ОСОБА_1 керуючи т/з ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому не маючи права керувати таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова серія ЕАР 5888911 від 13.09.2022 року.

Зі змісту протоколу серії ААД №257047 від 11.06.2023 року вбачається, що 18.06.2023 року о 22 год. 10 хв. в с. Парне Синельниківського району по вул.. Перемоги біля будинку №9, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Зі змісту направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

З наданого CD-диску з відеозаписом вбачається, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та причина його зупинки працівниками поліції, які ПДР України він порушив.

На відео та з матеріалів справи вбачається, що працівником поліції не був зупинений транспортний засіб, не було роз`яснено підстав для зупинки транспортного засобу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що не керував автомобілем, а тільки завів його, щоб перевірити технічний стан.

Пояснення ОСОБА_3 повністю узгоджуються з подіями, зафіксованими на відеозаписі.

Отже, працівником поліції складений протокол за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами.

Зупинка водія поліцією «просто так» не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний.

Як було встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Зі встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що на час прибуття працівників патрульної поліції ОСОБА_3 не керував транспортним засобом.

Належних документальних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом суду не надано.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnited Kingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи, судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, ст. ст. 251, 283, 247, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч.1 ст.130 КУпАП (протоколи про адміністративне правопорушення Серія ААД №257058 від 18.06.2023 року та Серія ААД №257047 від 18.06.2023 року) провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення .

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. В. Прижигалінська