Номер провадження: 33/813/1758/23
Номер справи місцевого суду: 522/8963/23
Головуючий у першій інстанції Коваленко В. М.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Долгової В.І.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника - адвоката Шляпіної Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Cтягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 гривень 80 копійок.

Відповідно до постанови суду першої інстанції,25.04.2023 об 21:31 год м. Одеса по вул. Мечнікова гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі з одностороннім рухом на зустріч основному потоку в супереч вимогам 9.3.5.5. При перевірці було встановлено, що гр. ОСОБА_1 протягом року притягувався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова від 30.05.2022 ЕАО №5431216 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та постанова від 01.05.2022 БАБ №670236 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП), тобто в порушення вимог п.2.1 А ПДР керував транспортним засобом не маючи права керування, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить поновити строк подання апеляційної скарги та скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомленим про час та дату судового засідання, ознайомився з постановою лише 04.08.2023 року через адвоката з якою заключив угоду про надання правової допомоги. ОСОБА_1 була спрямована апеляційна скарга на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18.07.2023 року саме 14.08.2023 року через кур`єрську службу у строк 10 днів з дня отримання постанови Приморського районного суду. Кур?єр доставив апеляційну скаргу в Одеський апеляційний суд. Зазначає, що він був не обізнаний що апеляційна скарга подається через Приморський районний суд разом з матеріалами справи. 04.09.2023 року Одеський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу і вказав, що він має подати апеляційну скаргу повторно, за умови дотримання ч.3 ст.294 КУпАП через Приморський районний суд м. Одеси. Постанова Одеського апеляційного суду отримана 05.09.2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наводить доводи, що судом не встановлювались обставини справи, тому що справа розглянута без його присутності, судом порушені норми процесуального та матеріального права. Також вказує, що він ОСОБА_1 стояв на автомобілі BMW325, та не рухався, коли до нього під?їхали поліцейські по вул. Мечнікова у м. Одесі. Він сказав поліції, що бачив як вони їхали. На відео наданому суду не може бути доказів його руху за кермом автомобіля BMW325. За кермом автомобіля НОМЕР_2 коли він рухався, була його дівчина ОСОБА_2 - власник автомобіля, але вона вийшла з машини до того, як під?їхали поліцейські. Потім на відео вона була присутня, але у протоколі не зазначено її присутність.

Посилається на те, що Дарницьким районним судом м. Києва 31.05.2023 року по справі №753/8086/23 ухвалена постанова, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 12.06.2023 року. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме. На час розгляду справи постанова вже набрала законної сили.

В судовому засіданні захисник адвокат Шляпіна Л.М. та ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси постановлена 18 липня 2023 року за відсутності ОСОБА_1 копія постанови ОСОБА_1 не надсилалась. Адвокат Шляпіна Л.М. в інтересах ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи 04.08.2023 року. ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою 12.08.2023 року, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.08.2023 року була повернута особі, яка її подала у зв`язку з тим що апелянт не порушував питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду. ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.09.2023 року була повернута у зв`язку з тим що вона подана із порушенням ч. 3 ст. 294 КУпАП. 06.09.2023 року ОСОБА_1 кур`єрською службою через місцевий суд звернувся з апеляційної скаргою та просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд вважає клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтованим, причини пропуску строку поважними, тому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст. 126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 360246 від 25.04.2023 року,25.04.2023 об 21:31 год м. Одеса по вул. Мечнікова гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі з одностороннім рухом на зустріч основному потоку в супереч вимогам 9.3 5.5. При перевірці було встановлено, що гр. ОСОБА_1 протягом року притягувався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова від 30.05.2022 ЕАО №5431216 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та постанова від 01.05.2022 БАБ №670236 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП), не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

З переглянутих апеляційним судом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських № 471323, 471074 вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції оскільки рухався по дорозі з одностороннім рухом на зустріч основному потоку в супереч вимогам 9.3 5.5., що було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та про що у відеозаписі зазначив ОСОБА_1 , який визнав свою вину та погодився зі складеним відносно нього протоколом. Під час перевірки документів та встановлення особи водія, було з`ясовано, що транспортним засобом керував ОСОБА_1 , який позбавлений права керування транспортними засобами. Було з`ясовано, що ОСОБА_1 повторно протягом поточного року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП. Після цього водію були роз`яснені права та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є належним, допустимим та переконливими, оскільки відеозапис містить усі необхідні складові для визнання його даних доказами, зібраними в установленому законом порядку.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Також, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується:

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5431216 від 30.05.2022 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, який 30.05.2022 року об 11:50 год керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, при цьому не мав права керування таким тз.

Щодо посилання апелянта на те, що Дарницьким районним судом м. Києва 31.05.2023 року по справі №753/8086/23 ухвалена постанова, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП суд зазначає, що вона винесена за вчинення адміністративного правопорушення 12.05.2023 року у м. Києв, що не позбавляє ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення у даній справі.

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Посилання апелянта на порушення його прав через розгляд справи у відсутності останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ч.5 ст. 126 КУпАП до цього переліку не входить.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 забезпечено право на участь у судовому розгляді задля усунення можливих порушень, чого по справі не встановлено, натомість доведеність вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідає критерію «поза розумним сумнівом».

Апеляційним судом шляхом проведення апеляційного розгляду з належним повідомленням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи та наданням можливості його безпосередньої участі у судовому перегляді постанови, було відновлено права останнього, перевірені всі вказані в апеляційній скарзі доводи, проте не встановлено підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Отже розгляд судом справи за відсутності правопорушника не вплинув на висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху, яке вчинене повторно протягом року, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскаржуваної постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова