Справа № 211/5816/23
Провадження № 3/211/3060/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О. розглянувши матеріали, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за статтею 124 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 623333 від 02.09.2023 року, 27 липня 2023 року о 11-00 годині в м. Кривий Ріг, пр.. Гагаріна, 5, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом мотоциклом «Ліфан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому був недостатньо уважним, не врахував зміни дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості для руху та при виникненні небезпеки для руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки, та здійснив відворот керма ліворуч, в подальшому скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який перетинав проїзну частину дороги з права на ліво по напрямку руху мотоцикла. Внаслідок ДТП мотоцикл отримав механічні пошкодження з матеріальним збитками, а пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду, неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи. Будь-яких пояснень стосовно розгляду справи, до суду не подавав. Інших клопотань до суду не заявляв.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи, що ОСОБА_1 , мав достатньо часу та можливості для реалізації своїх процесуальних прав та відстоювання позицій, однак такими правами не скористався.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Тому, на підставі ч. 2 ст. 268 КУпАП, враховуючи, що дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, суддя вважає за можливе розглядати справу у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Диспозиція ст. 124 КУпАП України передбачає вчинення особою певних дій (порушення Правил дорожнього руху), певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

Відповідно п. 2.3б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Отримання особою посвідчення водія та, як наслідок, набуття статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього, як водія, обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність пов`язана із використанням транспортних засобів, чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 02.09.2023 року серії ААД № 623333, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, під час керування транспортним засобом, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди 27.07.2023 року;

- схемою місця ДТП до протоколу;

- рапортом за матеріалами ЄО № 14338 від 27.07.2023;

- письмовими поясненням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ін.

З наведених вище обставин вбачається, що саме дії ОСОБА_1 , який не дотримався під час керування транспортним засобом вимог ПДР України, знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

Суд наголошує, що розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення за аналогією кримінального судочинства, у зв`язку із чим, розглядає справу в межах протоколу та вбачає порушення ОСОБА_1 п. 2.3б, 12.1, 12.3, 12.4 Правил Дорожнього Руху України.

Суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу ОСОБА_1 .

З урахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що відносно ОСОБА_1 треба застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 283, 284 КУпАП -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу у в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду.

Суддя: Н. О. Сарат