ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Позднякова Сергія Генріховича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 22 вересня 2022 року об 11:30 год. у м. Харкові по вул. Героїв Праці, 21/2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Поздняков С.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти апеляційну скаргу та розглянути її по суті.

В апеляційній скарзі посилається на безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відсутність у водія будь-яких візуальних ознак наркотичного сп`яніння, невідсторонення працівниками поліції водія від керування автомобілем, що на його думку свідчить про порушення проведення процедури огляду на стан сп`яніння, та в цілому може розглядатись як відсутність належних доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААД №225303 складений 22.092022 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями водія щодо незгоди з протоколом,

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

направлення на огляд до медичного закладу водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,

записи з бодікамери працівника поліції,

рапорт поліцейського.

Зазначені докази в своїй сукупності містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 та його захисником.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з бодікамери працівника поліції, короткочасність якого обумовлена розпорядженням керівника Харківської ОВА про заборону використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото-відеофіксації на території Харківської області як прифронтової території під час воєнного стану, вбачається факт спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 в присутності двох свідків.

При цьому поліцейський роз`яснює, що після зупинки транспортного засобу у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та в присутності двох свідків буде запропоновано ОСОБА_1 пройти огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Не заперечуючи факт керування автомобілем, ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, мотивуючи тим, що «У меня нет времени, я опаздываю на работу».

Вказана відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 ПДР)

Доводи захисника щодо безпідставності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не беруться до уваги, оскільки жодних заперечень чи іншої незгоди з неправомірною зупинкою автомобіля водій не висловлював ані на бодікамеру, ані в особистих поясненнях в протоколі.

Не заслуговують на увагу доводи щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду водія, оскільки останній складається лише в разі проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 10 розділ ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).

В даному випадку, поліцейським у відповідності до п. 12 розділу ІІ вищевказаної інструкції, в разі наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, у спеціалізованого лікаря-нарколога, на що водій ОСОБА_1 відмовився.

Працівник поліції не уповноважений перевіряти стан наркотичного сп`яніння, як на тому помилково наполягає захисник в апеляційні скарзі, оскільки огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння провадиться виключно в спеціалізованих закладах охорони здоров`я. При цьому, працівник поліції може лише візуально виявити ті чи інші ознаки наркотичного сп`яніння, про що повідомити водія та внести їх до протоколу в разі відмови останнього від проходження огляду у визначеному законом порядку.

Доводи щодо не відсторонення водія від керування транспортним засобом спростовуються відеозаписом, на якому поліцейський повідомляє про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що також підтверджується рапортом поліцейського про відсторонення від керування на 48 год. (транспортний засіб припарковано без порушення ПДР).

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно, під час розгляду справи в апеляційному суді, захисником Поздняковим С.Г. було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності згідно до п. 7 ст. 247 КУАП та ст. 38 КУпАП.

Обґрунтовуючи необхідність звільнення правопорушника від адмінвідповідальності, захисник посилався на те, що на час розгляду апеляційної скарги вже минув рік з часу скоєного правопорушення, тобто з 22.09.2022, що є самостійною підставою для закриття провадження та звільнення особи від відповідальності.

При вирішенні вказаного клопотання необхідно виходити з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення було скоєно 22.09.2022.

Постанова Октябрського районного суду м. Полтави, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності винесена 07.08.2023, тобто в межах строку визначеного ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Таким чином, накладення адміністративного стягнення на правопорушника мало місце в межах визначеного законом річного строку притягнення до відповідальності, який в даному випадку спливає 22.09.2023 року.

Сама по собі подальша процедура апеляційного перегляду та строки розгляду скарги в апеляційній інстанції не впливають на обрахування строків, визначених ст. 38 КУпАП, оскільки правового значення має лише строк притягнення до відповідальності, яке мало місце 07.08.2023 р.

Таким чином, накладення стягнення на ОСОБА_1 в розумінні положень ст. 38 КУпАП вже відбулось згідно до постанови суду першої інстанції про притягнення правопорушника до відповідальності та накладення на нього стягнення в межах визначеного законом строку.

За вказаних обставин підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі з підстав, визначених п.7 ст. 247 КУпАП - не має.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Позднякова Сергія Генріховича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна