КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Денисенка Є.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Денисенка Є.В. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 22.04.2023 року о 22 год. 55 хв. в Київській області на 33 км автодороги М-07 Київ-Ковель водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Денисенко Є.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2023 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки суд неповно та необ`єктивно з`ясував усі обставини даної справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому зазначає, що працівники поліції діяли стосовно ОСОБА_1 упереджено, безпідставно зупинили його автомобіль та висунули вимогу проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, незважаючи на те, що у водія ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення.

Також вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейські зупинили його о 23 год. 35 хв. та навмисно затягували час до настання комендантської години змушували його відмовитись від проходження огляду, погрожуючи евакуацією його автомобіля та вказуючи, що він буде притягнутий до відповідальності, оскільки на їх думку у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння.

Оскільки поліцейські тримали ОСОБА_1 майже до початку комендантської години, останній був позбавлений можливості самостійно звернутися до відповідного закладу охорони здоров`я протягом двох годин та довести свою невинуватість.

Крім того, апелянт зазначає, що в порушення вимог Інструкції «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої постановою КМ України від 17.12.2008 року №1103), працівники поліції не залучали двох свідків під час огляду ОСОБА_1 .

Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2023 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки вперше апеляційну скаргу було помилково подано безпосередньо до Київського апеляційного суду 19.07.2023 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, однак після отримання 24.07.2023 року листа з Київського апеляційного суду про те, що апеляційна скарга має бути подана через суд першої інстанції, він повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою, що спричинило пропущення встановленого строку на оскарження.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, з огляду на наведені апелянтом обставини, вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2023 року стосовно ОСОБА_1 , оскільки цей строк був пропущений з поважних причин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №379156 від 22.04.2023 року (а.с. 1), згідно якого, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння, в якому зазначені ознаки наркотичного сп`яніння виявлені поліцейським (а.с. 2); розпискою ОСОБА_1 , в якій останній зобов`язався не керувати транспортними засобами та зобов`язався залишити автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 на місці зупинки (а.с. 3), що підтверджує факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; даними рапорту інспектора БПП в с. Чайки УПП у Київській області Подоляка О.Ю. щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 4), а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 6), які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 6), після зупинки водія ОСОБА_1 та перевірки документів, поліцейський повідомив водію про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонував останньому проїхати до лікаря-нарколога для проведення його огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 після тривалої розмови відмовився. При цьому поліцейським було роз`яснено порядок проходження такого огляду та наслідки відмови від огляду.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, зафіксовані на вказаному відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та свідчать, що працівники поліції діяли з дотриманням вимог, передбачених ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою регламентована процедура проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а працівники поліції діяли стовно нього упереджено, навмисно затягували час до настання комендантської години та змусили ОСОБА_1 відмовитись від огляду, погрожуючи евакуацією автомобіля, вже були предметом перевірки суддею місцевого суду, який обґрунтовано не прийняв їх до уваги, пославшись на дані відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 6), на якому зафіксовано, що висуваючи ОСОБА_1 вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, посилаючись на наявність у нього ознак такого стану, поліцейський повідомив водію, що у разі вживання ним наркотичних засобів протягом останніх семи днів, аналіз його біологічного середовища виявить наявність в організмі наркотичних речовин. При цьому зазначив, що приймати рішення про проходження чи не проходження огляду на стан сп`яніння водій приймає самостійно. Після цього поліцейські надали можливість ОСОБА_1 порадитись і останній спілкувався по телефону, після чого останній повідомив поліцейському, що відмовляється від проходження огляду. Тобто дані вказаного відеозапису спростовують доводи захисника про те, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки намагався сприяти проведенню його огляду, а також те, що працівники поліції діяли стосовно ОСОБА_1 упереджено та змушували його відмовитись від проходження огляду, погрожуючи евакуацією його автомобіля.

Апеляційні доводи про те, що у водія ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення, а тому у поліцейських не було жодних підстав для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції п.4 Інструкції «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно якої огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, також є безпідставними, оскільки відповідно до вимог п.4 цієї Інструкції, а також та ч.2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, який обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення, а присутність двох свідків обов`язкова лише у разі неможливості застосування таких засобів.

В матеріалах даної справи міститься відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 6), на якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому в даному випадку присутність двох свідків не є обов`язковою.

Твердження апелянта про те, що поліцейські тримали ОСОБА_1 майже до початку комендантської години, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості самостійно звернутися до відповідного закладу охорони здоров`я протягом двох годин, є необґрунтованими, оскільки КУпАП та положення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не передбачають самостійного проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Денисенку Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Денисенка Є.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №367/2906/23; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження № 33/824/3997/2023

Головуючий у І інстанції - Кухленко Д.С.

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.