ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 жовтня 2023 рокуСправа №: 695/2120/23
Номер провадження 3/695/1464/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , військовий квиток серії НОМЕР_3 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 14.07.2015, головного сержанта взводу охорони 1123 військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 1402 № 46 від 08.06.2023 року встановлено, що приблизно 21 травня 2023 року близько 15 год 00 хв, начальник командного пункту заступник начальника штабу в/ч НОМЕР_1 з бойового управління майор ОСОБА_2 під час перевірки несення служби підрозділу безпосереднього прикриття та наземної оборони командного пункту виявив чергового підрозділу охорони головного сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Близько 15:20 у супроводі командира 1123 взводу охорони старшого лейтенанта ОСОБА_3 та начальника РЛС старшого лейтенанта ОСОБА_4 його було направлено до Золотоніської багатопрофільної лікарні з метою виявлення ступеню алкогольного сп`яніння. За результатами медичного огляду був встановлений факт алкогольного сп`яніння у старшого сержанта ОСОБА_1 , що підтверджено висновком протоколу № 91 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 21.05.2023. Своїми діями головний сержант ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 11, 13, 58, 59, 124, 241, 310, 312 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Дії солдата ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, пояснив, що по даному факту він вже притягнутий судом до адміністративної відповідальності, надав копію даного рішення та письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких також зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в чому саме проявилося недбале ставлення його до військової служби. Просив закрити провадження у справі відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адмінправопорушення, та, враховуючи норми ст. 61 Конституції України, також і згідно п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо нього постанови суду про накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, речовими доказами, документами.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової ослужбової соби до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 1402 № 46 від 08.06.2023 року встановлено, що черговий підрозділу охорони головний сержант ОСОБА_5 був виявлений 21 травня 2023 року близько 15 год 00 хв з ознаками алкогольного сп`яніння, після чого його направлено на проведення медичного огляду, в результаті чого встановлено алкогольне сп`яніння та складено медичний висновок до протоколу № 191 від 21.05.2023.

Отже, в даному протоколі не викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 1402 № 46 від 08.06.2023 року, складеному відносно ОСОБА_1 , у відповідній графі «дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності» вказано 22.05.2023 року був складений адміністративний протокол за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, матеріали знаходяться на розгляді в Золотоніському міськрайонному суді.

З наданої у судовому засіданні ОСОБА_1 постанови Золотоніського міськрайонного суду від 02 червня 2023 року по справі №695/1860/23, № провадження 3/695/1307/23, встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 1402 № 39 від 22.05.2023 року встановлено, що приблизно о 15 год 00 хв 21 травня 2023 року, начальником командного пункту - заступником начальника штабу в/ч НОМЕР_4 з бойового управління майором ОСОБА_2 був виявлений черговий підрозділу охорони головний сержант ОСОБА_1 відпочиваючим в ліжку, який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Про даний факт майор ОСОБА_2 доповів командиру в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який направив ОСОБА_1 до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» для проведення медичного огляду з метою встановлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння. Після чого в супроводі ст.лейтенанта ОСОБА_4 та ст.лейтенанта ОСОБА_5 було доправлено на огляд ОСОБА_1 , де за результатами медичного висновку в нього було встановлено алкогольне сп`яніння 0,85 проміле, що підтверджується протоколом № 191 від 21.05.2023. Своїми діями головний сержант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Та ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Шляхом повного доступу до автоматизованої системи документообігу суду (Д-3) дана інформація була підтверджена та судом встановлено, що ОСОБА_5 постановою Золотоніського міськрайонного суду від 02 червня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.172-20 КУпАП, за виявлення останнього 21.05.2023 року о 15:00 на території в/ч НОМЕР_1 в нетверезому стані, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності по факту перебування 21.05.2023 року о 15:00 на території в/ч НОМЕР_1 в нетверезому стані.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об"єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з"ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п.8 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Підсумовуючи викладене, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі 1402 № 46 від 08.06.2023 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та в його діях, за обставин зазначених в протоколі, відсутній склад даного адміністративного правопорушення, а також в судовому засіданні знайшло підтвердження, що відносно ОСОБА_1 наявна по тому самому факту постанова суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відповідно до п.1 та п. 8 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 172-15, 245, 251, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, та на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП через наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Бойко Н.В.