Дата документу Справа № 334/6641/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/6641/23 Головуючий в 1 інст. Фетісов М.В.
Провадження №33/807/710/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя місцевого суду встановив, що 01.08.2023 року о 23.57 годині в м. Запоріжжя, Дніпровський район, вул. Професора Толока, 33, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Skoda Octavia, реєстраційний № НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився, що підтверджується висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР № 6492 від 02.08.2023. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Про повторність попереджений. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що після зупинки працівниками поліції його транспортного засобу він розхвалювався, і у нього ледь помітно тремтіли пальці рук, що працівниками поліції було розцінено як ознаку алкогольного сп`яніння. Внаслідок чого, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що з міркувань гігієни він відмовився. Вказує, що працівниками поліції він був доставлений до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, але також відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога, оскільки хвилювався, що результат може виявитися позитивним через заспокійливі ліки (настоянку пустирнику), які він приймає щодня. Крім того, він побоювався , що через можливе свавілля працівників поліції та медичних працівників його можуть позбавити волі шляхом примусової госпіталізації у психіатричний заклад, в якій він був доставлений.

Звертає увагу суду, що внаслідок неналежного повідомлення про час, місце та дату судового засідання в суді першої інстанції він був позбавлений можливості пояснити суду дійсні обставини справи та заявити клопотання про допит свідка.

У зв`язку із вищевикладеним апелянт вважає, що суд ухвалив оскаржувану постанову без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, чим обмежив його право на захист, та порушив положення ст.ст. 245, 287 КУпАП.

Просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2023 року, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в апеляційному суді, яке призначено на 19 жовтня 2023 року, відсутність заяв від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, не зазначення поважних причин неприбуття до судового засідання, вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що відповідає положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Стосовно доводів апелянта, що внаслідок неналежного повідомлення про час, місце та дату судового засідання в суді першої інстанції він був позбавлений можливості пояснити суду дійсні обставини справи та заявити клопотання про допит свідка, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи засвідчують факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність справи, оскільки останній знав про складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується відеозаписом події та власноручним підписом ОСОБА_1 у протоколі, копію якого він отримав. При цьому, матеріали справи містять повідомлення про призначення судового засідання в судді першої інстанції, яке доставлено на абонентський номер телефону ОСОБА_1 , який ним зазначений у заявці на отримання судових повісток (а.с. 5) та в апеляційній скарзі (а.с. 19).

Отже, ОСОБА_1 був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення та прибути до суду для участі в судовому засіданні.

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, що узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, реалізація цих прав належить до волевиявлення особи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 047264 від 02.08.2023 року (а.с.1) обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджуються:

- актом огляду на стан сп`яніння (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.08.2023 року (а.с.3);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 6492 від 02.08.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду;

- даними відеофіксації, на якій зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 9).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставин за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння були йому оголошенні та вказані поліцейським в направленні на огляд водія від 02.08.2023 р., що також зафіксовано відеозаписом події, зокрема: запах алкоголю з порожнина рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 причини відмови пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу з міркувань гігієни та інших хвилювань, з огляду на їх спростування дослідженими матеріалами справи, апеляційний суд сприймає критично.

Так, у переглянутому відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, отриманого під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку з оголошенням працівниками поліції причини такої зупинки, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з оголошенням працівниками поліції виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнина рота, тремтіння пальців рук), пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода ОСОБА_1 на запропонований огляд, далі відмова. Пропозиція працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній надає згоду.

Далі, зафіксовано прибуття ОСОБА_1 із працівниками поліції до медичного закладу. Спілкування ОСОБА_1 із лікарем. Відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оголошення працівником поліції ОСОБА_1 його прав. Складання протоколу.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, відмова водія від запропонованих оглядів підтверджується відеозаписом, медичним висновком КНП «ОКЗНПД» ЗОР, в яких ОСОБА_1 власноруч зазначив про таку відмову та засвідчив своїм підписом.

Таким чином, працівниками поліції дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП за об`єктивних обставин відповідної підозри.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Така поведінка ОСОБА_1 вказує, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював активні, свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності.

Отже, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо свідомої відмови з боку водія ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд і, на переконання апеляційного суду, порушень щодо процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, якого згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП було доставлено до медичного закладу, не виявлено.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Так, на пропозицію працівника патрульної поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не був позбавлений можливості обрати його процедуру, чи пройти огляд на місці, чи у разі незгоди на місце пройти огляд у медичному закладі.

Порушення процедури, за зафіксованих у справі обставин, суд не вбачає.

Отже, враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи в повному обсязі перевірив докази, наявні в матеріалах справи, які відповідають вимогам КУпАП та узгоджуються між собою.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, суд в постанові дав зазначеним доказам належну оцінку, та, на підставі цих доказів, які є допустимими, так як відповідають вимогам ст. 266 КУпАП правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник