справа № 492/265/23

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2023 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Гусєвої Н.Д., при секретарі судового засідання Гамурар І.О., за участю: представника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Острівне Арцизького району Одеської області, громадянина України, болгарина, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не вчиняв однорідного правопорушення,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

22 березня 2023 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_2 по вул.Нагорна, м.Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Драгер», тест від 22 березня 2023 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,98 ‰, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До суду від представника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 надійшло клопотання, підтримане ним у судовому засіданні, про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 22 березня 2023 року керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до свого будинку та зупинився і до нього під`їхали невідомі озброєні особи, які схожі на військовослужбовців і повідомили ОСОБА_2 , що його затримано, оскільки він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Потім приїхала поліція та інспектор поліції склав протокол про адміністративне правопорушення без встановлення всіх обставин, дослідження доказів та підстав для складання протоколу. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. У протоколі наявні розходження в частині фіксації часу фактичного ніби то керування ОСОБА_2 , оскільки у протоколі зазначено час вчинення правопорушення «...16 год. 00 хв…», а у висновку Газоаналізатора Drager час зазначено «15-09». Відеозапис, доданий на DVD-R диску до матеріалів справи не відповідає порядку фіксації, оскільки відеозапис не здійснено відеореєстратором, не проведений з початку зупинки транспортного засобу і до закінчення складання протоколу та на ньому відсутня дата та час, а також про відеореєстратор, яким проводився відеозапис не зазначено у протоколі. Пояснення від ОСОБА_2 відібрані з порушенням, оскільки вони складені без порушника, а поліцейський запропонував ОСОБА_2 розписатися на чистому бланку. Крім того, ОСОБА_2 під час складення протоколу не були роз`ясненні його права та обов`язки та зупинка водія без порушення Правил дорожнього руху є незаконною.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, дав суду пояснення про те, що суть правопорушення йому зрозуміла, з протоколом не погодився, вину не визнав та пояснив суду, що 22 березня 2023 року о післяобідній час він, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух додому та за ним їхав автомобіль. Він зупинився біля свого будинку та автомобіль теж зупинився біля нього, з якого вийшли озброєні воєнні люди., які повідомили, що він в стані алкогольного сп`яніння керує автомобілем. Потім приїхала поліція та йому було запропоновано пройти тест на алкогольне сп`яніння, на що він погодився та після проходження обстеження, один з поліцейських повідомив йому що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого поліцейський склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає дії поліцейських неправомірними, але їх дії не оскаржив.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї провини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, його вина у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується обставинами, викладеними в протоколі про адміністративні правопорушення, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 122967 від 22 березня 2023 року, згідно якого 22 березня 2023 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_2 по вул.Нагорна, м.Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Драгер», тест від 22 березня 2023 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,98 ‰. Відповідно до ст.. 266 КУпАП проводилася відео фіксація.

- результатом спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер», тест від 22 березня 2023 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_2 зафіксована концентрація алкоголю в кількості 0,98 ‰;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких він дав пояснення про те, що він є військовослужбовцем. 22 березня 2023 року він був у складі групи військовослужбовців Збройних сил України. Перебуваючи у м.Арциз Болградського району Одеської області з метою здійснення контр-диверсійних заходів, групою було помічено чоловіка з ознаками сп`яніння, який сів за кермо транспортного засобу марки «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив рух вказаним транспортним засобом і в подальшому його було зупинено та викликано патруль поліції з метою перевірки особи на стан сп`яніння. Після приїду поліції ОСОБА_2 продув в трубку «Драгер» та прибор показав результат 0,98 ‰;

- відеозаписом, з якого вбачається, що патрульним поліцейським на місці зупинки ОСОБА_2 були роз`яснені його права, в тому числі право оскаржити дії поліцейських, якщо він з ними не згоден та було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на, що ОСОБА_2 погодився, після цього він продув газоаналізатор «Драгер», результат якого показав, що в організмі ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,98 ‰.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_2 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не притягувався, 02 лютого 1985 року ним було отримано водійські права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також засобами відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 24, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. За статтею 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника.

Отже, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, склад адміністративного правопорушення утворює також керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) зазначено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушень, зазначених у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Судом встановлено, що досліджені у судовому засіданні докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України».

У суду не виникає сумнівів щодо переконливості доказів, узятих в цілому по справі, з яких вбачається, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

У судовому засідання самим ОСОБА_2 було підтверджено, що 22 березня 2023 року він керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та його було зупинено військовими, інспектором поліції було запропоновано пройти огляд на алкогольне спяніння.

З відеофіксації чітко вбачається, що 22 березня 2023 року патрульним поліцейським на місці зупинки ОСОБА_2 були роз`яснені його права, в тому числі право оскаржити дії поліцейських, якщо він з ними не згоден та було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на, що ОСОБА_2 погодився, після чого він продув газоаналізатор «Драгер», результат якого показав, що в організмі ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,98 ‰.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 в ході розгляду справи суду не надав.

Аналізуючи наведені вище норми права, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, вияснивши причини та умови, що сприяли вчиненню вказаного адміністративного правопорушення, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративне правопорушення було вчинене саме ОСОБА_2 так як його дії розкривають склад об`єктивної сторони ч. 1 ст. 130 КУпАП у порушенні Правил дорожнього руху, а саме у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, оскільки його провина повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджена доказами, дослідженими судом, тому ОСОБА_2 підлягає адміністративній відповідальності, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що відсутні згідно вимог ст. 17 КУпАП обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки ОСОБА_2 не діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не була в стані неосудності.

Невизнання провини ОСОБА_2 суд розцінює як обраний ним спосіб самозахисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки встановлені місце й факти, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим в судовому засіданні.

Щодо заперечень представника ОСОБА_2 відносно того, що військові, здійснюючи зупинку транспортного засобу, не повідомили ОСОБА_2 про причину зупинки та про те, які вимоги Правил дорожнього руху він порушив, суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Отже, суд відхиляє заперечення ОСОБА_2 та його представника про неправомірність зупинки ОСОБА_4 військовими, оскільки останні діяли в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Також, доводи представника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 про те, що у протоколі не зазначено на який прилад здійснювалася фіксація відеозапису, який доданий до протоколу, на якому зафіксовано проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, тому відеозапис не є належним доказом, суд вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась зйомка, не є тією обставиною, яка унеможливлює застосування такої зйомки як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.

Доводи представника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 про відсутність на вищевказаному відео позначення дати та часу зйомки суд, з урахуванням конкретних обставин справи, відхиляє та вважає, що не є достатньою підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки вказане відео долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_2 , містить дату та час, становлять цілісну картину, дата та час вчинення правопорушення, а тому поза розумним сумнівом підтверджено, що відеофайл, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснено в один й той самий день та стосуються однієї події правопорушення, про що теж підтвердив ОСОБА_2 у судовому засіданні після відтворення відеофайлу.

Суд дійшов висновку, що вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»; відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі.

За доведеності складу правопорушення іншими доказами, недотримання поліцейським правил ведення відеозапису щодо вставлення на записі дати та часу її проведення не призвело до неможливості встановлення у судовому засіданні часу та дати вчинення правопорушення, оскільки вони встановлені іншими доказами у справі, а тому посилання на це не є достатньою підставою для визнання цього доказу недопустимим.

Більш того, з наявних у справі документів слідує, що сам ОСОБА_2 у судовому засіданні не спростовував, а підтвердив обставину, що у вказаний в протоколі день та час саме він керував транспортним засобом та його було зупинено, а також йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на що він погодився.

Крім того, не заслуговують увагу доводи представника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 про те, що при складенні протоколу ОСОБА_2 не роз`яснені його права та що він має право мати адвоката, оскільки з відтворення відеофіксації чітко вбачається, що ОСОБА_2 були роз`яснені його права, в тому числі і право оскаржити дії поліцейських, якщо він з ними не згоден.

Суд зазначає, що недопустимими повинні бути визнані докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_2 суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом?якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом встановлено не було.

Також, суд, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням судом постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7, 9, 34, 35, 40-1, 130, 221, 266, 269, 277, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

постановив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови оголошений 23 жовтня 2023 року о 16 год. 50 хв. в залі судових засідань № 1 Арцизького районного суду Одеської області.

Суддя

Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.