ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1851/22 Номер провадження 33/814/1703/23Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.

захисника-адвоката Галушки С.С.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Галушки Сергія Станіславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 11.10.2022 року, о 19:40 год. по вул. Центральна в с. Правобережна Сокілка Полтавського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу "Драгер" в присутності свідків. Результат тесту 1.97 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Галушко С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, про що пояснювали допитані в судовому засіданні свідки.

Вважає, що суд безпідставно надав перевагу одним доказам перед іншими, не прийнявши до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , про те, що саме він керував автомобілем, оскільки батько вживав алкогольні напої та необґрунтовано поклав в основу свого рішення свідчення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Окрім того захисником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що копію постанови отримано 11.09.23 та 14.09.2023 була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №007805 від 11.10.22 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_5 , з приміткою щодо передачі тверезому водієві ОСОБА_6 транспортного засобу,

роздруківка з алкотестеру Драгер з результатом проходження тесту з позитивним результатом 1,97% проміле,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння,

відеозаписи з бодікамери працівника поліції,

покази свідків - військовослужбовців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння з позитивним результатом.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На долучених до матеріалів справи відеозаписах з бодікамери працівника поліції вбачається спілкування поліцейських з військовослужбовцями, які повідомили про керування автомобілем HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 , який під`їхав до блок посту та хотів проїхати далі, що спровокувало сварку між ними.

Вважаючи, що дії водія ОСОБА_1 є агресивними та непередбачуваними та розцінюючи їх такими, що створюють загрозу, військовослужбовцями, які несли службу на посту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до останнього були застосовані спецзасоби та викликано працівників поліції для складання протоколу.

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , останній повідомив, що їхав до свого дядька та не перебував за кермом автомобіля.

Проте, військовослужбовці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які несли військову службу на блок посту в с. Правобережна Сокілка повідомили працівників поліції, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля на момент його під`їзду до блок посту, де фактично і розпочався конфлікт між ними.

У зв`язку з явними ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що той погодився. Після продуття ним алкотесетру Драгер результат виявився позитивним 1,97 %.

Вказаний результат проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджується роздруківкою з алкотестеру Драгер. Жодних заперечень щодо процедури проходження огляду чи незгоди з його результатом, ОСОБА_1 не висловлював.

При цьому, апеляційний суд погоджується з правовою оцінкою доказів, здійсненою судом першої інстанції, який обґрунтовано прийняв до уваги свідчення військовослужбовців щодо керування автомобілем ОСОБА_1 та вмотивовано відхилив пояснення свідка ОСОБА_2 , який є сином правопорушника, розцінюючи показим останнього як сприяння в уникненні відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що зібрані по справі докази, в тому числі і долучені відеозаписи перебігу події, та покази свідків, доводять факт керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду справи.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Галушці Сергію Станіславовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу скаргою захисника Галушки Сергія Станіславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна