№ 3/755/7305/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 прийнятий на військову службу по мобілізації 31.03.2022 року другим відділенням ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зазначений особливий період розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 30.05.2018 року (справа № 521/12726/16-ц), в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу.

19 жовтня 2023 року, близько 01 години 00 хвилин, під час роззосередження особового складу по території району зосередження у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою та подальшого шикування особового складу для його перевірки, солдат ОСОБА_1 був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Солдат ОСОБА_1 свідомо вживав алкогольні напої на військовій службі, у зв`язку з недбалим ставленням до виконання службових обов`язків та нехтуванням вимог Статутів Збройних Сил України.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутність, з протоколом згоден та просить обмежитись мінімальним штрафом.

Згідно із ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зазначений особливий період розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 30.05.2018 року (справа № 521/12726/16-ц), в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу.

Указом Президента України № 64/2022 - введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин строком на 30 діб. Дію воєнного стану неодноразово продовжено.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушенні підтверджується даними, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення № 15 від 19.10.2023 року; бланку отримання пояснень від ОСОБА_1 , в яких останній пояснив, що 19.10.2023 під час шикування особового складу, капітан ОСОБА_2 виявила у нього ознаки алкогольного сп`яніння, свою вину він визнав, але підписувати акт засвідчення факту перебування у нетверезому стані відмовився, у зв`язку з чим, його було доставлено до Броварської лікарні, де було встановлено факт вживання ним алкоголю; бланках отримання пояснень від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких останні пояснили, що 19.10.2023 року під час шикування особового складу ними було помічено, що солдат ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова, порушена координація рухів, однак, останній відмовився підписувати акт засвідчення факту перебування у нетверезому стані, а тому, його було доставлено до КНП «Броварська БПЛ», де було встановлено факт знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння КНП «Броварська БПЛ» № 23, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння; заяві ОСОБА_1 , в якій останній зазначив, що з протоколом згоден.

Таким чином, у діях солдата ОСОБА_1 вбачається склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 40-1, 172-20, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 гривень 80 копійок.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя