ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/116/23 Номер провадження 33/814/1688/23Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Степанової М.Ю., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мороза С.В., розглянувши в судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мороза С.В., на постанову Київського районного суду м. Полтава від 10 січня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.2 ст.172-15 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 2 465 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 гривень 80 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим за таких обставин.

07 січня 2023 року старший солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану перебував на службі та заступив на чергування по охороні визначеної позиції і території військової частини. 07 січня 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин він, недбало ставлячись до обов`язків військової служби, самовільно залишив територію військової частини та направився до рідного брата ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 по особистих справах, не пов`язаних із виконанням службових обов`язків, при цьому, нікого з посадових осіб військової частини про це не попередив і дозволу на вибуття за межі розташування позиції та військової частини не отримував. До військової частини ОСОБА_1 повернуся лише 08 січня 2023 року приблизно о 16 годині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Київського районного суду м. Полтава від 10 січня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: ОСОБА_2 не є військовою службовою особою, а тому і не є суб`єктом адміністративного правопорушення, яке ставиться йому вину, не з`явився до місця несення служби в силу незадовільного стану здоров`я; протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням визначеного КУпАП строку; в матеріадах справи відсутні дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про дату й час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст.7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

У ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Однак суд першої інстанції, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , не з`ясував і не перевірив усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення №7 ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він, будучи військовослужбовцем у званні старшого солдата, перебував на службі та заступив на чергування по охороні визначеної позиції і території військової частини. 07 січня 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин він, недбало ставлячись до обов`язків військової служби, самовільно залишив територію військової частини та направився до рідного брата ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 по особистих справах, не пов`язаних із виконанням службових обов`язків, при цьому, нікого з посадових осіб військової частини про це не попередив і дозволу на вибуття за межі розташування позиції та військової частини не отримував. До військової частини ОСОБА_1 повернуся лише 08 січня 2023 року приблизно о 16 годині.

Такі дії ОСОБА_1 особою, якою складено протокол, кваліфіковано за ч.2 ст.172-15 КУпАП (а.с.1-5).

За диспозицією ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Таким чином, суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Адміністративно-господарськими обов`язками є обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні (адвокат, лікар, вчитель тощо), виробничі (наприклад, водій) або технічні (друкарка, охоронник тощо) функції, можуть визнаватися службовими особами лише за умови, що поряд із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що, в тому числі на час обставин, зазначених у протоколі, старший солдат ОСОБА_1 обіймав посаду старшого водія роти охорони батальйону охорони військової частини та на нього відповідно до займаної посади не покладалися організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції. У матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що на ОСОБА_1 покладались зазначені вище обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_1 не є військовою службовою особою та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальної за цією частиною статті КУпАП.

Наведене вище залишилось поза увагою місцевого суду, а тому оскаржувану постанову належить скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. У зв`язку із закриттям провадження за вказаною вище реабілітуючою підставою інші доводи апеляційної скарги не аналізуються.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мороза С.В., задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтава від 10 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун