КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №755/6355/23 Головуючий у 1 інстанції: Бірса О.В.

Провадження №33/824/4129/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

12 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Савчака Ярослава Олеговича - представника ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Савчак С.О. - представник ОСОБА_1 14 липня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року, провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що копію постанови отримав лише 03 серпня 2023 року.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2023 року Дніпровського районного суду міста Києва було ухвалено оскаржувану постанову.

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи копію постанови було отримано 03 серпня 2023 року.

14 серпня 2023 року адвокат Савчак Я.О. - представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на вище зазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року слід визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №373978 від 23.04.2023 року не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції жодним чином не підтверджує факту відмови від проведення медичного обстеження, інших доказів відмови матеріали справи не містять.

Крім того, відеозапис не є безперервним.

Направлення на проходження огляду ОСОБА_1 на місці не надавалося.

В судовому засіданні адвокат Савчак Я.О. і ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.04.2023 о 00-15 год. керував транспортним засобом «Mitsubishi» н.з. НОМЕР_1 , по вул. Березняківській 21 А, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, неприродня блідість обличчя, виражене тримтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції посилався на те, що його вина у скоєні правопорушення підтверджується - протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України, підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо роз`яснення їй прав; відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП під порушенням зазначається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони

здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві

юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, п. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що при оформлені протоколу працівниками поліції не було дотримано вимог КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції № 1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та не зафіксували керування водієм транспортним засобом.

Також матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (п. 2.9. а Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (п. 2.5. Правил дорожнього руху України).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився на камеру.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у разі незгоди з проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу - в закладі охорони здоров`я, та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності.

Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції не перевірено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи, а саме відео з боді камери поліцейського встановлено, що крім усного повторювання питання чи буде проходити ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння та суб`єктивного висновку поліцейського про те, що він розцінює його дії як відмову від проходження огляду спростовується матеріалами справи.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та інформацією про доставку ОСОБА_1 у медичний заклад, проте дана інформація спростовується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, адже розцінивши поведінку ОСОБА_1 як відмову, поліцейські припинили вчиняти дії спрямовані на доставку ОСОБА_1 до медичного закладу.

Разом із тим, наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери переривається, має часові проміжки і не охоплює всіх подій, що суперечить вимогам п. 5 Розділу ІІ Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази визнаються такими, що одержані незаконним шляхом, коли їх збирання й закріплення відбулося з порушенням прав людини і громадянина, гарантованих Конституцією, порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на встановлення дійсних обставин та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Савчаку Ярославу Олеговичу - представнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Савчака Ярослава Олеговича - представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року скасувати, провадження по справі закрити.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.