ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/707/23 Номер провадження 33/814/1561/23Головуючий у 1-й інстанції Високих М. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.

за участю секретаря: Галушко А.О.

захисників: Лучко Т.І. та Павлюка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лучко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 01 червня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 01 червня 2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила захисник Лучко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 01 червня 2023 року та визнати винним ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вказувала, що суд неповно з`ясував обставини по справі, надав невірну оцінку доказам та допустився порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд безпідставно не взяв до уваги в якості належного доказу протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , пояснення свідка та самої потерпілої ОСОБА_3 , яка наполягала на тому, що стосовно неї як падчерці вітчимом було скоєно домашнє насильство психологічного характеру на грунті їх конфліктної ситуації.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_2 перекрив воду в будинку та позбавив її з мамою можливості нею користуватись, зняв міжкімнатні двері в їх кімнату, постійно провокує сварки та висловлює погрози.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що вона не була присутня при розгляді справи в суді, копію оскаржуваної постанови отримала 03.07.23, після чого після у визначений законодавством 10-ти денний строк була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_3 не приймала участь в розгляді справи. Копія оскаржуваної постанови від 01.07.23 була отримана апелянтом при ознайомленні з матеріалами справи 03.07.23, після чого 10.07.23 засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №787382, 28.03.23 року, близько 20:00 год., ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру до своєї падчерки ОСОБА_3 , що виразилися у висловленні образливих слів, маніпулюванням, залякуванням, також викидав речі та погрожував фізичною розправою. Дані дії ОСОБА_2 вчинив в присутності дружини ОСОБА_4 та своєї доньки ОСОБА_5 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_3 вона проживає однією сім`єю з мамою ОСОБА_4 , вітчимом ОСОБА_2 та зведеною сестрою ОСОБА_6

28.03.23 року між нею та вітчимом виник конфлікт, в ході якого він перебуваючи в агресивному стані накидався битися до неї і викидав речі з кімнати, виловлював на її адресу образливі слова.

З пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 28.03.23 близько дев`ятої години вечора, вона, її донька ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_2 знаходилися в своїй кімнаті, донька чоловіка - ОСОБА_6 знаходилася у себе в кімнаті. Донька ОСОБА_4 прийшла просити включити воду у вітчима ОСОБА_2 , та з даним проханням зверталася неодноразово до останнього протягом дня. Включає воду ОСОБА_2 коли просить про це його донька ОСОБА_7 . Конфлікт виник на ґрунті цього. Коли хотіли включити воду, він накидався на падчерку і став все розкидати, ОСОБА_4 ставала між ними щоб розборонити, однак ОСОБА_2 побіг у кімнату ОСОБА_3 та став викидати її речі і казав, що вона в цьому будинку гостя. Все це почало відбуватися коли пройшла реабілітація. Почалися з боку ОСОБА_2 постійні прискіпування до ОСОБА_3 , обзиває її постійно. Також зазначала, що коли знаходиться на роботі, боїться, що вдома щось станеться, живе в страху, в постійній психологічній напрузі. Чоловік змінивсь повністю та почав пригнічувати у всьому, у фінансах, психологічно, морально. Вона не може жити спокійно, як нормальна людина, зазначає, що для неї це розкіш.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що сам протокол не містить відомостей про конкретні діяння особи, яка притягується до відповідальності як такі, що могли б складати об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що фактично між членами сім`ї виникла чергова конфліктна ситуація на побутовому ґрунті, яка в розумні положень ст. 173-2 КУпАП не може розцінюватись як домашнє насильство.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № ВАВ серія 787382, 28 березня 2023 р., близько 20:00 год., ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру до своєї падчерки ОСОБА_3 , що виразилися у висловленні образливих слів, маніпулюванням, залякуванням, також викидав речі та погрожував фізичною розправою, чим могло бути завдано шкоди психічному та фізичному здоров`ю.

Тобто, протокол містить опис конкретних дій особи, яка притягується до відповідальності, які кваліфіковані як домашнє насильство, а саме - висловлювання образливих слів, залякування, викидання особистих речей потерпілої з її кімнати, погрози фізичною розправою.

Вказані дії та висловлювання потерпіла сприймала як реальну загрозу своїй безпеці та пов`язувала їх з настанням шкоди своєму фізичному та психічному здоров`ю.

За вказаних обставин апеляційний суд приймає до уваги в якості належного доказу протокол про адміністративне правопорушення який офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_2 неправомірних дій, враховуючим, що він є одним з джерел доказів згідно до положень ст. 251 КУпАП.

Крім того, протокол містить вказівку про наявність свідка правопорушення ОСОБА_8 , пояснення якої були викладені на окремому аркуші.

Згідно її власноручних пояснень, 28.03.2023 р. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство щодо її доньки ОСОБА_3 , яке виразилось в тому, що в ході виниклого конфлікту він перебуваючи в агресивному стані накидався битися на падчерку, розкидав її речі, висловлював погрози. З метою унеможливити нанесення донці тілесних ушкоджень, вона стала між ними, а потім викликала працівників поліції.

Згідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.03.2023 р., було прийнято усну заяву від ОСОБА_3 про те, що за місцем її проживання в ході виниклої з ОСОБА_2 сварки останній почав викидати її речі, висловлював образливі слова, погрожував фізичною розправою.

Чинне законодавство при вирішенні справ подібної категорії вказує на важливість розрізняти такі поняття як «сварка», «конфлікт», «насильство», оскільки не кожний конфлікт може перейти в домашнє насильство.

В даному випадку, учасниками події не заперечується факт існування тривалого конфлікту між ОСОБА_2 та своєю, на даний час колишньою дружиною і її донькою.

Разом з тим, наявність такого конфлікту не виключає можливість в ході його існування проявів домашнього насильства як результату крайнього загострення суперечностей, що і мало місце 28.03.2023 р.

Розцінюючи вищевказані дії ОСОБА_2 як прояв домашнього насильства, апеляційний суд приймає до уваги такі його складові як неодноразовість, оскільки образи та погрози зі сторони останнього в адресу ОСОБА_3 мали місце не один раз.

Такі дії потерпіла розцінювала як психологічний тиск та як реальну загрозу своїй безпеці, пов`язуючи з можливістю настання фізичної чи психологічної шкоди.

За вказаних обставини, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності в діях притягнутого ОСОБА_2 складу та події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП., а відтак закриття провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП є необґрунтованим.

Разом з цим, згідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що зібраними по справі доказами в їх сукупності доводиться вина ОСОБА_2 в скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте на даний час вже закінчились визначені ст. 38 КУпАП строки притягнення до відповідальності, провадження по справі підлягає закриттю у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника Лучко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику Лучко Тетяні Іванівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Полтави від 01 червня 2023 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу захисника Лучко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 01 червня 2023 року скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Обідіна