Єд. унік. № 243/167/22
Провадження № 3/243/15/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2023 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В., за участю: секретаря судового засідання Бочарової М.П., прокурора Пономарьової О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , адвокатів ОСОБА_2, Поляцько О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, діючи поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів,на підставі наказу голови № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року матеріали, які надійшли з відділу управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, громадянина України, працюючого на посаді директора КП «Бюро технічної інвентаризації » Слов`янської міської ради, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

В ході розгляду протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 762, № 763, № 764, № 765, № 767, № 768, № 769, № 770, № 771, № 772, № 773, № 774, № 775, № 776, № 777, № 778, № 779, № 780, № 781, № 782, № 783, № 784, № 785, № 786, № 787, № 788, № 789 від 15 грудня 2021 року, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 було призначено на посаду директора КП «БТІ» Слов`янської міської ради з 08.05.2002 року на підставі розпорядження голови Слов`янської міської ради № 319 р від 08.05.2002 року. Відповідно до розпорядження міського голови за № 117р від 07.04.2017 року з ОСОБА_1 було продовжено контракт на посаді директора КП «БТІ» Слов`янської міської ради до 29.04.2020 року. Згідно розпорядження міського голови від 10.03.2020 № 56р з ОСОБА_1 було продовжено контракт на посаді директора КП «БТІ» до 29.04.2023 року.

10 березня 2020 року Слов`янською міською радою було укладено додаткову угоду № 2 до контракту № 31 з директором КП «БТІ» ОСОБА_1 , про доручення останньому здійснювати загальне управління вище вказаним комунальним підприємством.

Згідно наказу КП «БТІ» № 13-л від 18.12.2017 року ОСОБА_2 призначено на посаду провідного адміністратора даних відділу технічної інвентаризації бригади № 1 з 18.12.2017 року.

Згідно інформації Центрального районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 2049/20.2-26 від 25.11.2021, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1 ч. 1 абзацу 3 ЗУ «Про запобігання корупції» близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний

дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Таким чином, ОСОБА_2 є близькою особою ОСОБА_1 .

Відповідно до Статуту КП «БТІ», затвердженого рішенням Слов`янської міської ради від 19.12.2012 року № 820, засновником підприємства є територіальна громада міста Слов`янськ в особі Слов`янської міської ради.

Відповідно до п.п 1.9 п. 1 Статуту - КП «БТІ» є юридичною особою, права й обов`язки юридичної особи виникають з дня його державної реєстрації.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення статті 81 ЦК України - КП «БТІ» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.п. 6.1 п. 6 Статуту, керування підприємством здійснює його директор, який призначається на посаду та звільняється з неї розпорядженням міського голови.

Відповідно п.6 п.п. 6.3.6 статуту КП «БТІ», розмір премії, посадових окладів, тарифних ставок, доплат встановлює директор підприємства своїм наказом.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора КП «БТІ» Слов`янської міської ради, маючи повноваження щодо здійснення, зокрема, організаційно-розпорядчих функцій, є посадовою особою юридичної особи публічного права.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме посадові особи юридичних осіб публічного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені в пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадках коли особа перебуває на посаді, яка не передбачає у неї безпосереднього керівника, або колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій і не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

31.01.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 2 від 31.01.2020 року «Про преміювання за січень 2020 року», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і себе як директора у розмірі 2500,00 гривень, і свого сина ОСОБА_2 у розмірі 700,00 гривень.

28.02.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 10 від 28.02.2020 року «Про преміювання за лютий 2020 року», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і себе як директора у розмірі 2000,00 гривень.

13.03.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 13 від 13.03.2020 «Про преміювання до дня робітників комунального господарства», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і себе як директора у розмірі 500,00 гривень, і свого сина ОСОБА_2 у розмірі 500,00 гривень.

31.08.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 26 від 31.08.2020 року «Про надання премії до дня знань», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і свого сина ОСОБА_2 у розмірі 2000,00 гривень.

30.09.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 28 від 30.09.2020 року «Про преміювання», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і себе як директора у розмірі 3000,00 гривень, і свого сина ОСОБА_2 у розмірі 1000,00 гривень.

29.12.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 36 від 29.12.2020 року «Про преміювання до новорічних свят», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і себе як директора у розмірі 3000,00 гривень, і свого сина ОСОБА_2 у розмірі 1000,00 гривень.

30.12.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 38 від 30.12.2020 року «Про преміювання за грудень 2020 року», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і себе як директора у розмірі 3000,00 гривень.

30.07.2021 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 19 від 30.07.2021 року «Про преміювання за липень 2021 року», яким вирішувалося питання про преміювання себе як директора у розмірі 4000,00 гривень.

31.08.2021 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», перебуваючи в робочому кабінеті за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, підписав наказ № 21 від 31.08.2021 «Про преміювання за серпень 2021 року», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі і себе як директора у розмірі 5000,00 гривень, і свого сина ОСОБА_2 у розмірі 2000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи в робочому кабінеті КП «БТІ» за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, не повідомляв у встановленому Законом порядку Слов`янську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказів «Про преміювання», якими вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі його, як директора, та його сина.

Крім того, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «БТІ», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи в робочому кабінеті КП «БТІ» за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 60, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказів «Про преміювання», яким вирішувалося питання про преміювання працівників підприємства, в тому числі його, як директора та його сина.

В судовому засіданні прокурор Пономарьова О.В. вважала доведеними обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, та вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень за ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП України, в повному обсязі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушеннях не визнав, пояснив, що всі питання, пов`язані з преміюванням, вирішувалися колективом, він не був ініціатором цих питань. Вся робота КП під його керівництвом будувалася на строгому дотримання вимог законодавства, підтримав позицію своїх адвокатів.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав недоведеною провину ОСОБА_1 , просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, на обґрунтування своєї позиції зазначивши, що строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скінчився в серпні 2023 року. Аналізуючи матеріали справи, покази свідків, можна зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел,

спрямований на не повідомлення керівника щодо реального конфлікту інтересів, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання повідомлення, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Закон "Про запобігання корупції" визначає, що певні особи зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника. Матеріали справи доводять, що Слов`янська міська рада, виконком Слов`янської міської ради неодноразово повідомлялись керівником КП «БТІ» про наявний конфлікт інтересів. Відповідно до Узагальненого науково-консультативного висновку Науково консультативної ради при Вищому адміністративному суді України була підтримана позиція відповідно до якої вирішено, що під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Адвокат Поляцько О.Ю. в судовому засіданні вважала недоведеною провину ОСОБА_1 , звернулася до суду з клопотанням про закриття провадження по справі, на обґрунтування своїх вимог зазначивши, що КП «БТІ» є госпрозрахунковим, комунальним підприємством Слов`янської міської ради, яке працює на загальній системі оподаткування, не фінансується з місцевого або державного бюджету. В КП «БТІ» премії виплачувались всім працівникам та керівнику за результатами поточної діяльності згідно із залишками коштів після всіх відрахувань або за виконання безпосередніх завдань. Також зазначила, що при розгляді справи про корупційне правопорушення обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. Виплати, які отримував ОСОБА_1 в якості премії за виконання ним обов`язків водія, відбувалися у відповідності з пунктом 4.23 колективного договору, яким визначено, що водію автотранспортного засобу здійснювати доплату, за суміщення професій водія з професією вимірювальника об`єктів нерухомого майна у розмірі 100% окладу вимірювальника при виконанні ним даного виду робіт. ОСОБА_1 не приймав рішення щодо визначення розміру ані власної премії, ані премії ОСОБА_2 , що підтверджується показаннями свідків, погодженнями наказів про преміювання головою профспілки, порядком визначення та призначення премій. ОСОБА_1 не використовував під час підписання наказів про преміювання наявні у нього повноваження для зміни розміру власної премії чи премії сина. Тобто, приватний інтерес директора ОСОБА_1 не впливав на об`єктивність та неупередженість прийнятого ним рішення щодо підписання наказів, а тому, останній не вчиняв будь - яких дій в умовах реального конфлікту інтересів і не мав обов`язку про це повідомляти свого керівника, але робив це, що підтверджується його показанням та показаннями свідка ОСОБА_3 . Також у своєму клопотанні адвокат Поляцько О.Ю. виклала підстави для закриття провадження по справі, аналогічні підставам, що вказав адвокат ОСОБА_1 в своєму клопотанні.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що працює в КП БТІ на посаді інженеру та з 2019 року є головою профспілкового комітету. ОСОБА_1 не приймав персонально одноосібні рішення про преміювання працівників підприємства та про розмір премії. Визначення розміру премії на підприємстві проводилось колегіально та рішення передавали бухгалтеру, яка готувала проект наказу, який підписував директор. ОСОБА_2 отримував премії однакові з іншими працівниками.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказав, що працював в КП БТІ на посаді інженера з якості, був головою профспілки до 2018 року. Надав пояснення суду, аналогічні поясненням ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що працював з 2018 року до січня 2020 року в КП «БТІ» адміністратором даних та водієм. Як адміністратор даних він готував архівні довідки. В ті дні, коли він був на виїзді, роботу адміністратора виконував навіть в неробочий час, затримувався після роботи. Пояснив, що завдання для нього безпосередньо визначала бригадир техніків ОСОБА_4 . Маршрутні листи він передавав бухгалтеру ОСОБА_3 . Відповіді на підготовлені запити на підпис надавав директору, у разі його відсутності - бухгалтеру, яка виконувала обов`язки керівника.

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що працював в КП «БТІ». Наказом директора він був призначений уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції. В КП «БТІ» був профспілковий комітет вирішував питання преміювання працівників. Міському голові направлялися листи на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», в яких зазначалося, що на підприємстві працюють рідна сестра головного

бухгалтера та син директора, але жоден з рідних не перебував у прямому підпорядкуванні своїх родичів. З приводу отримання директором та ОСОБА_2 премій міську раду не повідомляли. В довідці, яку він підписав та в якій зазначено про неповідомлення конфлікту інтересів ОСОБА_1 про конфлікт інтересів, він мав на увазі, що директор не повідомляв саме його письмово.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що працює в КП «БТІ» з 2003 року на різних посадах, а з 2015 року займає посаду бухгалтера. Кожного місяця їй, як бухгалтеру бригадири здавали наряди, і за результатами їх виконання та аналізу формувалася заробітна плата кожному працівникові. Премії нараховувалися не кожного місяця, а лише після розрахунку витрати всіх податків та виробничих витрат. Про розмір премій приймалося колегіальне рішення на зборах у складі директора ОСОБА_1 , голови профспілкового комітету ОСОБА_4 , та її, або на загальних зборах де були присутні всі члени колективу. Директор самостійно не міг приймати рішення про преміювання, а лише як головний підписант своїм наказом фактично затверджував рішення колегіального органу. Єдиним підписантом згідно Статуту підприємства та затвердженої структури КП «БТІ» є директор, і лише у разі його відсутності вона як головний бухгалтер мала право підпису. Інколи розмір премії директору був вищим, бо він ще фактично виконував функції водія, якого на підприємстві не було з 2018 року, а зважаючи, що з 2013 року у зв`язку з законодавчими змінами підприємство почало обслуговувати не лише м. Слов`янськ, а мало багато замовлень на території всієї Донецької області, виїздів на інвентаризацію було багато в інших містах області. З моменту прийняття ЗУ «Про запобігання корупції» на підприємстві було призначено уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції. На підприємстві працювали близькі родичі - її сестра та син директора - ОСОБА_2 про що кожного року повідомляли міського голову. Робота працівників поза межами їх повноважень оплачувалася шляхом преміювання.

Суд, вислухавши доводи прокурора, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката, дослідивши надані суду матеріали справи та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, набуває наступних висновків.

Законом України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суд зазначає, що реальний конфлікт інтересів повинен складатися з трьох об`єктивних компонентів: 1) приватний інтерес; 2) службове повноваження, представницьке повноваження; 3) протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішень, діяння службової особи.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені в пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадках коли особа перебуває на посаді, яка не передбачає у неї безпосереднього керівника, або колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій і не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З наведеного вбачається, що особи, на яких поширюється законодавство щодо конфлікту інтересів, повинні вживати заходів щодо недопущення його виникнення та заходів щодо його врегулювання, якщо він все-таки виник.

Виходячи зі змісту Закону України «Про запобігання корупції», конфлікт інтересів - це конфлікт між публічно-правовими обов`язками і приватними інтересами державної посадової особи, за якого її приватні інтереси котрі, випливають з її положення як приватної особи, здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією державною посадовою особою її офіційних обов`язків або функцій.

Тобто, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з Законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні питання про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, в першу чергу суд набуває висновку, що останній є суб`єктом цих правопорушень

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, пов`язаних з корупцією, надані вище перелічені письмові докази, які, на переконання суду, є належними, обґрунтованими, допустимими, узгоджуються між собою, не містять суперечностей та підтверджують обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення.

Наданими в суд і дослідженими суддею доказами в їх сукупності встановлено, що ОСОБА_1 при підписанні вищевказаних наказів про преміювання діяв з приватним інтересом, оскільки видані ним накази стосувались, окрім працівників КП БТІ, також особисто його та його осина ОСОБА_2 , а саме, містили рішення про виплату їм, як працівникам установи, яку очолює ОСОБА_1 премії.

Підписуючи вказані накази, ОСОБА_1 розумів і усвідомлював, що саме він та його син, в тому числі поряд з іншими працівниками закладу, отримають грошові кошти у вигляді премії у визначеному наказами розмірі, тобто усвідомлював про наявну суперечність між приватними інтересами та його службовими повноваженнями.

В даному випадку реальний конфлікт інтересів відбувається, коли суб`єкт, на якого поширюється дія Закону, готує акт щодо встановлення собі чи своєму близькому або родичу премії.

У вказаній ситуації приватний інтерес майнового характеру (можливість близькій особі отримати матеріальне заохочення) впливає на вчинення дій (підготовка документу) під час виконання повноважень (суб`єкт наділений повноваженнями готувати та видавати документ щодо встановлення премії, в тому числі близькій особі) та прийняття цього документа (прийняття рішення - винесення наказу).

Таким чином, прийняті ОСОБА_1 накази стосуються безпосередньо майнових інтересів його та його сина ОСОБА_2 , які прямо перебували у його підпорядкуванні, та його службових повноважень, оскільки займаючи керівну посаду, маючи реальний, а не потенційний, конфлікт інтересів, він здійснював преміювання, не повідомляючи про дані факти та про цей конфлікт інтересів відповідні керівні органи, чим і вчинив адміністративне правопорушення корупційного характеру

Як зазначено в роз`ясненнях НАЗК від 8.06.2023 року, що містяться на офіційному сайті агентства, погодження стимулюючих виплат керівникам з профспілкою, комісією з трудових спорів, трудовим колективом не свідчить про те, що конфлікту інтересів немає, навіть якщо погодження закріплене в нормативно-правових актах та/або організаційно-розпорядчих документах та/або колективному договорі.

Це пов`язано з тим, що подібне погодження не усуває дискрецію керівника в частині встановлення собі іншого, аніж погоджений, розміру стимулюючих виплат (премій, надбавок тощо).

Водночас конфлікту інтересів не буде, якщо керівник приймає рішення щодо виплати собі стимулюючих виплат за погодженням із суб`єктом призначення/керівником вищого рівня. Зазвичай така процедура передбачена окремими НПА, що визначають порядок встановлення стимулюючих виплат.

В іншому випадку конфлікт інтересів має бути врегульованим в передбаченому законом порядку.

При цьому неважливо для суду, хто саме прийняв рішення про преміювання і в якому розмірі щодо кожного працівника окремо, оскільки єдиною правовою підставою для виплати премії слугували одноособово винесені накази директором ОСОБА_1 . Саме видання керівником наказу є юридичним актом, згідно з яким здійснювалася виплата премії. Саме по собі рішення профспілкового комітету не є підставою для виплати грошової премії.

За вищенаведеного обґрунтування суд не приймає до уваги заперечення сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не діяв в умовах конфлікту інтересів, оскільки особисто не приймав рішення про преміювання та про розмір премії.

З оглядом на зазначене суд набуває висновку, що показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про те, що питання призначення премії та її розмір вирішувалися колективом, не можна розцінювати як докази невинуватості ОСОБА_1 .

Доводи сторони захисту про відсутність складу адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки ОСОБА_1 не мав умислу на порушення встановлених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» норм щодо запобігання конфлікту інтересів, суд визнає безпідставними.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та він був включений разом з іншими працівниками та самим ОСОБА_1 до наказів про преміювання. ОСОБА_1 знав про це до підписання наказів і розумів, що на підставі його наказів він та його близька особа - син отримають додаткові грошові кошти у вигляді разової премії.

В даному випадку ОСОБА_1 повинен був відповідно знати і дотримуватись вимог Конституції та Законів України, оскільки цей обов`язок прямо передбачений п. 6.1, 6.3.1 Статуту, а також п.2.1 Контракту

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 68 Конституції України, яка є основним Законом держави Україна, передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Частина друга цієї статті передбачає, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При цьому, не має значення, що ОСОБА_1 діяв «правомірно», тобто мав право і відповідні підстави преміювати своїм наказом працівників КП БТІ, про що в судовому засіданні вказували свідки та сам ОСОБА_1 (прийняття рішення про преміювання колегіально; оплата виконання роботи водія за сумісництвом, тощо)

Не оспорюючи такого права, суд підкреслює, що ОСОБА_1 повинен був повідомити про конфлікт інтересів у встановленому Законом порядку та випадку про наявний реальний конфлікт інтересів Слов`янську міську раду, тобто був зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, оскільки видача наказу про преміювання стосувалась його майнових інтересів та майнових інтересів його сина.

З довідки КП «БТІ» № 3279-2/046101 від 22.11.2021 року, наданої уповноваженим з питань запобігання та виявлення корупції, вбачається, що директором КП «БТІ» ОСОБА_1 не повідомлялось про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів протягом 2019-2021 років.

Показання свідка ОСОБА_7 , в яких він заперечував зміст вказаної довідки, як такої, що складена ним помилково, суд визнає неслушними за наступних підстав.

ОСОБА_7 продовжує працювати під керуванням ОСОБА_1 , що, з урахуванням інших обставин справи, викликає сумнів у об`єктивності показань свідка. При цьому, доказів звернення з приводу конфлікту інтересів до Слов`янської міської ради чи виконкому Слов`янської міської ради, у будь-якій формі перед або під час винесення наказів про преміювання, до суду надано не було.

Інші доводи та докази на які посилається сторона захисту, не приймаються судом до уваги, оскільки є такими, що не мають доказового значення по справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд вважає, що провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП , доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за вищевказаними статтями КУпАП.

Суд при обчисленні строку притягнення особи до відповідальності також враховує роз`яснення, наведені судам у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року.

Відповідно до вимог ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколів № 762, № 763, № 764, № 765, № 767, № 768, № 769, № 770, № 771, № 772, № 773, № 774, № 775, № 776, № 777, № 778, № 779, № 780, № 781, № 782, № 783, № 784, № 785, № 786, № 787, № 788, № 789, від 15 грудня 2021 року про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строки визначенні як періодом виявлення так і періодом вчинення правопорушень - закінчились.

Таким чином, враховуючи, що на момент розгляду справи в суді закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження в даній справі підлягає закриттю.

Разом з цим, суд не погоджується з позицією захисників ОСОБА_2 та Поляцько О.Ю. про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, за наступних обґрунтувань.

Згідно із ст. 280 КУпАП з`ясовується питання при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо вини особи в його вчиненні.

З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Встановлення такої обставини, чи винна особа у вчиненні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП. При цьому, у відповідності до положень ст. 283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

З огляду на це, поєднання закриття справи на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням

На підставі викладеного, ст.ст. 1, 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись ст.ст. 36, 38, 172-7, 221, п.7 ст.247, ст.ст.251, 252, 256, 268, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков