ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 Справа №607/20258/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Громадянка ОСОБА_1 ухилилася від передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого той не приступив до навчання в ТЗОШ № 16, що за адресою: м. Тернопіль, вул. В. Винниченка, 2, в період часу з 01 вересня 2023 року по 12 жовтня 2023 року без поважних на те причин.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом скерування судової повістки СМС-повідомленням за номером телефону, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, в судове засідання не з`явилася не повідомивши про причину неявки. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Так, частиною 2 ст. 12 Закону України «Про освіту» визначено, що повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних формах, визначених законодавством, як правило, в закладах освіти.

Згідно з ч. 3-4 даної статті Закону повна загальна середня освіта має три рівні освіти: початкова освіта тривалістю чотири роки; базова середня освіта тривалістю п`ять років; профільна середня освіта тривалістю три роки. Початкова освіта здобувається, як правило, з шести років. Діти, яким на початок навчального року виповнилося сім років, повинні розпочинати здобуття початкової освіти цього ж навчального року.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону особа має право здобувати освіту в різних формах або поєднуючи їх. Основними формами здобуття освіти є: інституційна (очна (денна, вечірня), заочна, дистанційна, мережева); індивідуальна (екстернатна, сімейна (домашня), педагогічний патронаж, на робочому місці (на виробництві); дуальна.

Частиною 7 вказаної статті визначено, що сімейна (домашня) форма здобуття освіти - це спосіб організації освітнього процесу дітей самостійно їхніми батьками для здобуття формальної (дошкільної, повної загальної середньої) та/або неформальної освіти. Відповідальність за здобуття освіти дітьми на рівні не нижче стандартів освіти несуть батьки. Оцінювання результатів навчання та присудження освітніх кваліфікацій здійснюються відповідно до законодавства.

Водночас згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Положення про індивідуальну форму здобуття повної загальної середньої освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 12 січня 2016 року № 8, що передбачає порядок організації сімейної (домашньої) форми освіти, визначено, що для здобуття освіти за сімейною (домашньою) формою дитина зараховується до закладу освіти, обраного батьками, іншими законними представниками.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 3 статті 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Зокрема ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не забезпечила необхідних умов навчання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 982424 від 12 жовтня 2023 року; повідомленням директора Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 16 імені В. Левицького Базунової Р. від 18 вересня 2023 року та від 11 жовтня 2023 року; копією повідомлення-вимоги ОСОБА_1 від 12 серпня 2023 року; копією листа-відповіді директора Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 16 імені В. Левицького Базунової Р. на звернення ОСОБА_1 від 12 серпня 2023 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 12 жовтня 2023 року; рапортом інспектора СЮП ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Федоришин У. від 12 жовтня 2023 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 ; відеозаписом бесіди з ОСОБА_1 в ТЗОШ № 16.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не зверталася до закладу освіти з заявою про вибір індивідуальної (сімейної) форми здобуття освіти, а вимагала повернути особову справу сина без вибору іншого закладу освіти.

Аналізуючи вищенаведені обставини, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання неповнолітніх дітей.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 184, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 536 грн. 80 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу (1700 гривень); витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців після її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяВ. М. Позняк