Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/538/23
Провадження № 3/499/441/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В. розглянувши об`єднані матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст..124, 122-4, ч.2 ст..130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за передбаченої ст.. 124, 122-4, ч.1 ст..130 КУпАП, які відповідно до постанови суду від 18.05.2023 року об`єднані в одне провадження.

Як встановлено в судовому засіданні згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 129039 від 04.05.2023 року ОСОБА_1 о 22.30 год. в с.Козлове а.д. Р71 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння покриву шкіри, почервоніння очей, тремтіння рук). Від медичного огляду відмовився в під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху; згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №129040 від 04.05.2023 ОСОБА_1 03.05.2023 року о 22.30 год. в с.Козлове а.д. Р71 керував транспортним засобом РЕНО д.н.з НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду - дерево. При ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками, своїми діями порушив п.12.1 ПДР України; згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 №169855 від 04.05.2023 ОСОБА_1 03.05.2023 року о 22.30 год. в с.Козлове а.д. Р71 керував транспортним засобом РЕНО д.н.з НОМЕР_1 вчинив ДТП та з місця пригоди пішов, своїми діями порушив п.2.10 а ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні визнав та підтвердив обставини правопорушення зазначені в протоколі.

Суд, дослідивши матеріали об`єднаної справи, відносно якої складено протокол, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.п.7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною першою-четвертою ст.130 КУпАП, наявність свідків є обов`язковою.

Крім того, як вбачається з адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 з боку поліцейського запропоновано використати AlcotestDragerа бо прослідувати до медичного закладу охорони здоров`я для здачі біологічного середовища для лабораторного дослідження на виявлення стану алкогольного сп`яніння, від чого правопорушник відмовився під відео фіксацію.

Згідно переглянутого відеозапису, наданого працівниками поліції, на пропозицію працівника поліції пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою тест драгера або в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився.

Частина 2 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність правопорушника за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене даною статтею, в разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що дійсно допущено порушення п.2.5 ПДР України, і його дії за ч.2 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно приписів п.2.3.Б ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з настанням наслідків ДТП в частині пошкодження транспортного засобу, у зв`язку з чим його дії містять склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо наявності складу за ст. 122-4 КУпАП, суд також вважає його наявним, оскільки ОСОБА_1 , після ДТП повинен був виконати вимоги п. 2.10 «д» ПДР України та дочекатися прибуття працівників поліції, чого не зробив.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою.

Також у протоколах про адміністративні правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

При підписанні протоколів своїх заперечень він не вносив, а погодився з викладеними обставинами в протоколі, про невідповідність протоколу не заявляв, про примусове підписання протоколу не повідомляв, на дії працівників поліції не скаржився.

Отже, докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130, ст. 124, ст.122-4 КУпАП, суду надані не були.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130, ст. 124,122-4 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Проте, відповідно до п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Адміністративні правопорушення за ст.124 та ст122-4 КУпАП були вчинені ОСОБА_1 04.05.2023 року та з цієї дати й слід обчислювати строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст.122-4 КУпАП.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП є імперативною нормою і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" N 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява N 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, оскільки на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КпАП України, провадження у справі за ст.124 та у справі за ст.122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України.

Враховуючи наведений аналіз доказів також доходжу висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 130 дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого, що становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху та є грубим порушенням порядку керування транспортним засобом, особу правопорушника, ступінь його вини та свідоме ігнорування особою-порушником норм Правил дорожнього руху, суд дійшов до висновку, що стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти в межах санкції ч.2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, відповідно до вимог ст..4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з правопорушника в дохід держави підлягає 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.40-1, ст..245,ст.283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст..130, ст.124, ст.122-4 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та ст.122-4 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 підставі п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ