Справа 642/5122/23
Провадження 3/642/1769/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 р.

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

судді Гримайло А.М.,

секретаря Борсук В.Б, Карпухіна Д.Д.,

за участю:

прокурорів Гончаренко М.В., Запольського Д.Є.

захисника адвоката Вайленко Г.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративні правопорушення, що надійшли з 7-го Управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Краснокутськ, Харківської області, громадянки України, яка працює на посаді начальника відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод», проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1, ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, -

встановив:

05 вересня 2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова з 7-го Управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли протоколи про адміністративні правопорушення складені за ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.09.2023 об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод», являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-УІІ перед прийняттям рішення про погодження наказу № 279/ВС від 14.02.2023 «Про прийняття на роботу» близької особи - своєї доньки ОСОБА_2 , не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника - начальника управління по роботі з персоналом та соціальних питань Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника з відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод», являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, в умовах реального конфлікту інтересів, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-УІІ прийняла рішення та вчинила дії шляхом погодження наказу №279/ВС від 14.02.2023 «Про прийняття на роботу» близької особи - своєї доньки ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172- 7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник просили провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Пояснили, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У ч. І ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», слід зазначити, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, 15.02.2023 року ОСОБА_1 подала в.о. директора ДП «Харківський БТЗ» ОСОБА_3 повідомлення про близьких осіб, які працюють на ДП «Харківський БТЗ»: про ОСОБА_2 , свою доньку, яка працює провідним інженером ВОП та ЗП - з 14.02.2023 року.

Дане повідомлення направлене на ім`я в.о. директора, оскільки Законом України «Про запобігання корупції» в ст. 1 Розділу 1 «Загальні положення» серед іншого не визначено термін «безпосередній керівник».

Однак, в протоколі № 740, № 741 зазначено на а.с. 7, що за період з 28.06.2022 по 01.09.2023 повідомлень про реальний та потенційний конфлікт не надходило, що не відповідає наданому повідомленні, який завірений відділом кадрів за підписом старшого інспектора.

На повідомленні ОСОБА_1 в.о. директора ДП «Харківський БТЗ» ОСОБА_3 поставив резолюцію: «Професіоналу з антикорупційної діяльності». Тобто, керівник підприємства прийняв її повідомлення, не адресував його керівнику Управління, про якого йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення.

Після перевірки професіоналом з антикорупційної діяльності, оригінал повідомлення був поміщений в особову справу ОСОБА_1 .

Отже, умислу на неповідомлення безпосереднього керівника про можливу наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів у ОСОБА_1 не було, як і не було в її діях об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, які їй інкримінується, бо вона повідомила про вищезазначене.

Крім того, рішення про прийняття на роботу доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не приймала і не могла прийняти, оскільки це повноваження виключно директора або в.о. директора підприємства.?

Так, доньку ОСОБА_1 прийнято на роботу за наказом в.о. директора О. П. Глушка (Наказ № 279/ВС від 14.02.2023 року).

На зворотній стороні Наказу № 279/ВС від 14.02.2023 року маються дані про погодження до наказу, в тому числі підпис ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 поставила свій підпис, тому що на підприємстві, як їй було пояснено, склалася така практика.

ОСОБА_1 розуміла, що підписання погодження на зворотній стороні наказу не передбачено жодним нормативним актом, воно не має юридичного значення, але від неї це вимагалось, і тому вона це робила.

Крім того, згідно з посадовою інструкцією ОСОБА_1 , вона повинна візувати, а не погоджувати накази, в той час як їй інкримінується саме погодження наказу. До винесення наказу - ОСОБА_1 ані візувала, ані погоджувала вказаний наказ.

Прокурор в судовому засіданні обставини, викладені у протоколах підтримала, просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, показання свідків дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суд встановив наступні обставини та підтверджуючі їх докази.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 1 ст.172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Частина 2 ст.172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в активних діях особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Диспозиції вищевказаних норм є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно із частиною першою ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в пунктах 1 та 2 частини першої ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст.172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься у ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП, особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст. 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, віднесені до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Положення ст. 251 КУпАП передбачають, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячем інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що згідно наказу №55/к від 28.01.2022 року ОСОБА_1 , старшого інспектора з кадрів та персоналу відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань, за її згодою, згідно зі ст. 32 КЗпП України, переведено з 28.01.2022 на посаду начальника відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань Підприємства.

Відповідно до п. 2.1 Посадової інструкції начальника відділу кадрів посада «Начальника відділу кадрів» відноситься до категорії «Керівники».

Згідно з п. 2.3 Посадової інструкції «Начальник відділу кадрів» підпорядковується безпосередньо начальнику управління по роботі з персоналом та соціальних питань Підприємства.

Згідно з п.п. 5.5, 5.6 Посадової інструкції начальник відділу кадрів вирішує питання найму, звільнення, переведення працівників та розстановку і правильність використання у підрозділах підприємства. Здійснює роботу з добору, відбирання і розставлення кадрів на основі оцінювання кваліфікації, особистих і ділових якостей, контролює правильність використання працівників у підрозділах підприємства.

Відповідно до п.п. 2.1, 5.2.12 Положення про відділ кадрів «Відділ кадрів» структурним підрозділом Підприємства, який підпорядковується безпосередньо начальнику управління по роботі з персоналом та соціальних питань Підприємства. «Відділ кадрів» готує проекти наказів директора підприємства з кадрових питань (про прийняття на роботу, переведення на іншу посаду, переміщення на інше робоче місце, звільнення з роботи, зміну облікових даних, про надання відпусток, про заохочення, накладення стягнень тощо), забезпечує реєстрацію наказів, формування їх у справи відповідно до номенклатури справ відділу, поточне зберігання.

Згідно з п. 28.1.12 Інструкції з діловодства Підприємства проекти наказів з кадрових питань візуються керівником відділу кадрів, а також заступником за напрямком, головним бухгалтером, представником юридичного відділу та іншими посадовими особами яких стосується документ.

Відповідно до п. 2.3 р. 2 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 21.10.2022 № 13 приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Дискреція - можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

Так, під час прийняття рішення, 14.02.2023 року, шляхом письмового погодження наказу № 279/ВС від 14.02.2023 «Про прийняття на роботу» близької особи - своєї доньки ОСОБА_2 мала дискреційні повноваження, оскільки вона мала можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів рішень (або погодити вказаний наказ або відмовити у його погодженні).

Відповідно до абз. абз. 12, 13 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому чисті ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Так, у ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод», виник приватний інтерес, який зумовлений особистим немайновим інтересом у вигляді працевлаштування на підприємстві близької особи, що суперечить об`єктивності та неупередженості при прийнятті нею рішення під час виконання службових повноважень, у зв`язку з чим у даному випадку має місце реальний конфлікт інтересів.

Частиною 5 ст. 28 Закону № 1700-VII встановлено, що у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 15.08.2023 №93-06/18605-23 у період з 28.01.2022 по 15.08.2023 ОСОБА_1 не зверталась до Національного агентства за роз`ясненнями з приводу наявності у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно листа в.о. начальника управління по роботі з персоналом та соціальних питань Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод» № 8/9/13 від 09.08.2023 повідомлень від начальника відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод» ОСОБА_1 , про реальний чи потенційний конфлікт інтересів, за період з 01.12.2022 по 09.08.2023 не надходило.

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили суду, що на час погодження наказу № 279/ВС від 14.02.2023 «Про прийняття на роботу» близької особи - своєї доньки ОСОБА_2 не повідомила керівництво, що ОСОБА_2 є її донькою.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172-7 КУпАП - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст.172-7 КУпАП - порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 та її захисника, що 15.02.2023 року ОСОБА_1 подала в.о. директора ДП «Харківський БТЗ» ОСОБА_3 повідомлення про близьких осіб, які працюють на ДП «Харківський БТЗ»: про ОСОБА_2 , свою доньку, яка працює провідним інженером ВОП та ЗП - з 14.02.2023 року, оскільки ОСОБА_1 не повідомила про конфлікт інтересів перед прийняттям рішення про погодження наказу № 279/ВС від 14.02.2023.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не спростовували факту того, що вона перед прийняттям рішення про погодження наказу № 279/ВС від 14.02.2023. не повідомляла про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів., зі зверненнями за роз`ясненням щодо наявності у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів до Національного агентства з питань запобігання корупції не звертався.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки зібраними доказами достовірно встановлено факт реального конфлікту інтересів, адже у ОСОБА_1 був наявний особистий, приватний інтерес у вигляді працевлаштування своєї доньки. Цей інтерес суперечив її службовим повноваженням, така суперечність реально впливала на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення про погодження. Конфлікт інтересів був реальним (очевидним) і передбачуваним.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує: характер вчинених правопорушень, які викликають особливу увагу суспільства, оскільки відносяться до корупційних правопорушень; дані про особу правопорушника, ступінь її вини, яка є прямою, оскільки начальник відділу кадрів управління по роботі з персоналом та соціальних питань зобов`язана була бути обізнана про вимоги антикорупційного законодавства та неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що датою виявлення корупційних правопорушень є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності ознак складів адміністративних правопорушень, що співпадає із датою складання протоколів про адміністративні правопорушення від 04.09.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене, суд застосовує до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкцій вказаних статей з урахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір.

Керуючись ч.1, ч. 2 ст. 172-7, ст. ст. 33, 38, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот)грн.;

- за ч.2 ст. 172-7 КупАП у виді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

В силу ст. 36 КУпАП остаточно визначити адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя А.М. Гримайло