Справа № 711/6639/23
Номер провадження 3/711/2312/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; тимчасово не працюючого, РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948753 - 30.08.2023 року о 18.50 год. за адресою: АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 вчинив відносно сина економічне насильство, а саме поміняв замок до вхідних дверей вказаного домоволодіння, чим обмежив доступ до помешкання,чим вчинив адміністративне праворушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Особа стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав в повному обсязі. Надав пояснення, що його син ОСОБА_2 тривалий час зловживав алкогольними напоями, через що у них виникали постійні сварки, в ході яких син, неодноразово вчиняв відносно нього домашнє насильство з тілесними ушкодженнями, через що він неодноразово звертався до поліції. Крім того, близько 10 місяців тому його син ОСОБА_2 , забравши всі свої особисті речі, виїхав з дому у невідомому напрямку, при цьому не залишивши будь-яких контактів. В зв`язку з тим, що в ході експлуатації у вхідних дверях квартири зламався замок, він був вимушений його замінити, що він і зробив. Наміру не пускати ОСОБА_2 додому не мав. Проте останній, з`явившись через тривалий час відсутності, не змігши відчинити двері старим ключем, за допомогою болгарки пошкодив двері, при цьому звинувативши його в перешкоді зайти додому. Не даючи йому змоги пояснити, що замок замінений з причини його поломки, ОСОБА_2 почав гучно кричати на нього, при цьому висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою тримаючи вилку в руці. При цьому син неодноразово його штовхав. Вважає, що не вчиняв правопорушення зазначене в протоколі.

В судовому засіданні представник особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Ліннік М.С. надав пояснення, що його довіритель тривалий час страждає від неправомірних дій свого сина ОСОБА_2 , який зловживає алкогольними напоями. В ході сварок, ОСОБА_2 неодноразово наносив батькові легкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим, останній звертався до поліції, проте чи порушенні кримінальні провадження йому не відомо, оскільки ОСОБА_1 ніхто не викликав та не повідомляв йому про прийняті рішення. Крім того, понад 10 місяців тому, ОСОБА_2 зібрав всі свої особисті речі та пішов у невідомому для ОСОБА_1 напрямку, при цьому не залишивши будь-яких контактів. В зв`язку з тим, що в ході експлуатації у вхідних дверях квартири, в якій залишився проживати ОСОБА_1 , зламався замок, останній був вимушений його замінити, що він і зробив. Будь-якого наміру не пускати ОСОБА_2 додому, або обмежити в користуванні квартирою, ОСОБА_1 не мав на меті. Проте ОСОБА_2 30.08.2023 року, з`явившись без попередження, через тривалий час своєї відсутності, та не змігши відчинити двері квартири старим ключем, за допомогою болгарки пошкодив замок та двері квартири. При цьому саме ОСОБА_2 почав гучно висловлюватися нецензурною лайкою в бік його довірителя, ображаючи його нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою, при цьому штовхав та наносив удари, в зв`язку з чим і було викликано працівників поліції. Враховуючи викладене, вважає, що винуватість ОСОБА_1 в умисному обмеженні права у користуванні квартирою ОСОБА_2 не доведено, а тому просить суд провадження відносно його довірителя закрити за відсутністю складу адміністративного праворушення.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Лінніка М.С., дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення та з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948753 ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, саме в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. Таким чином обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 вчинив будь-які дії (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив домашнє насильство, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, протокол про прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмові пояснення ОСОБА_2 .

В ході судового розгляду, встановлено, що особа стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 та заявник ОСОБА_2 є батьком та сином, які мають тривалий час суперечки та особисту неприязнь. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_2 тривалий час не проживав в квартирі АДРЕСА_3 , оскільки пішов, забравши особисті речі у невідомому напрямку, не залишивши при цьому батькові контактів для спілкування. У вказаній квартирі, як зазначив ОСОБА_1 та його представника адвокат Ліннік М.С., саме через несправність було замінено замок вхідних дверей. Тому суд, не вбачає умислу в діях ОСОБА_1 в обмеженні доступу до квартири ОСОБА_2 .

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Інших доказів суду не надано.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, а тому відсутня складова адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник