ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 Справа №607/11111/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Кунцьо С.В.

за участю секретаря Гурзель Ю.В.

представника Тернопільської

митниці Гребеняк Р.Б.

захисника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності адвоката Гаврищук В.В.

представник заінтересованої особи адвоката Півторак В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу про порушення митних правил та притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Великосілки Кам`янка-Бузького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил №0029/40300/23 від 10.05.2023 року, 09 липня 2020 року о 15.56 год. до відділу митного оформлення №2 митного поста «Тернопіль» Галицької митниці громадянином України, декларантом ОСОБА_2 через агента з митного оформлення ОСОБА_3 було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ UA209210/2020/012285 на товар: легковий автомобіль, який був у користуванні марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_2 , 2008 року, вартість 1000 євро (згідно з курсом НБУ станом на 09.07.2020 становить 30 429,5 грн.).

В якості підстави для проведення митного оформлення зазначеного товару було подано документи, а саме: рахунок - фактура (інвойс) від 09.05.2020 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , видане 19.05.2020 року компетентними органами Швеції.

Митними органами Королівства Швеція (лист №UTR 2022-143 від 17.01.2023) надано копію інвойсу №2713 від 22.05.2020 року відповідно до якого продавцем автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY LIFE», номер кузова - НОМЕР_2 , є Шведська компанія «Taha АІ-Farkh», а покупцем - ОСОБА_4 .

Листом №7.25-08-1/7.25-20/10/971 від 27.02.2023 ОСОБА_2 було направлено повідомлення про необхідність прибути до Тернопільської митниці для надання пояснень по виявлених розбіжностях. 07.03.2023 ОСОБА_2 прибув до Тернопільської митниці та надав пояснення, що інформацією по покупці автомобіля він не володіє, а покупкою автомобіля займався його брат ОСОБА_5 .

Листом №7.25-08-1/7.25-20/10/1179 від 07.03.2023 ОСОБА_5 направлено повідомлення про необхідність прибути до Тернопільської митниці для надання пояснень по виявлених розбіжностях. 14.03.2023 ОСОБА_5 прибув до Тернопільської митниці та надав пояснення, що вищезазначений транспортний засіб він придбав у автопідборщика із Швеції ОСОБА_6 . Здійснив перетин кордону і надав на митницю документи для перетину ФОП ОСОБА_7 та/або його водії.

Листами №7.25-08-1/7.25-20/10/1305 від 15.03.2023, №7.25-08-1/7.25-20/10/1532 від 27.03.2023, №7.25-08-1/7.25-20/10/1907 від 11.04.2023, №7.25-08-1/7.25-20/10/2038 від 18.04.2023 та №7.25-08- 3/7.25-20/10/2266 від 28.04.2023 ОСОБА_1 було направлено повідомлення про необхідність прибути до Тернопільської митниці для надання пояснень по виявлених розбіжностях та участі в складанні протоколу про порушення митних правил, однак він не з`явився.

Таким чином, ОСОБА_1 , вчинив протиправні дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання, митному органу, як підставу для переміщення товару фактуру (інвойс) від 09.05.2020, який містить неправдиві відомості про отримувача (покупця).

У судовому засіданні представник митниці, Гребеняк Р.О. протокол про порушення митних правил підтримав в повному обсязі, та просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ним митних правил.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та за участю його захисника. В силу ч. 4 ст. 526 Митного кодексу України суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім цього у судове засідання не з`явилася заінтересована особа ОСОБА_2 , який подав заяву про розгляду справи у його відсутності, однак за участю представника адвоката Півторак В.М.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Півторак В.М., в судовому засіданні просить суд при вирішенні даної справи, не конфісковувати легковий автомобіль, марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_2 , 2008 року, що був придбаний ОСОБА_2 .

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Гаврищук В.В. вказав, що протокол не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 494 КУпАП, а саме в ньому не наведено, місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил, а також в протоколі не викладена суть адміністративного правопорушення, яка стосується саме ОСОБА_1 , а та яка викладена, не відповідає фактичним обставинам справи. Одним із основних доказів на підставі яких митниця вказує на винність ОСОБА_1 є лист митних органів королівства Швеція від 17.01.2023 р. на який послався автор протоколу, із яким було надано копії інвойсу №2713 від 22.05.2020р. відповідно до якого продавцем автомобіля є Шведська компанія "Taha Al-Farkh", а покупцем - ОСОБА_4 . В той же час, митниця посилається на надану митними органами фактуру, однак не наводить змісту даного листа, в якому зазначено про те, що митне оформлення автомобілів, що стосується справи, не було здійснене Шведськими митними органами. Слід зазначити, що Taha Al-Farkh надав шведським митним органам запитувані дані та інформація є з бізнесової системи, через що не в змозі завірити додані дані як автентичні. На думку захисника із наведеного вбачається, що митниця намагається притягнути особу до відповідальності на підставі не автентичних - не достовірних доказів і саме в цьому звинувачує ОСОБА_1 . Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, що у них відсутній акт огляду, в якому і зазначаються виявленні порушення під час митного контролю, що передбачено ст. 338 МК України. Також звертає увагу на те, що при здійсненні порушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, має вбачатися умисел, мотив та мета на зменшення розміру митних платежів при поданні відомостей про покупця товару, чого в діях його підзахисного не вбачається. Особливої уваги заслуговує ч. 2 ст. 460 МК України, згідно якої, перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (СМК). Таким чином на думку захисника, ОСОБА_1 не може бути суб`єктом інкримінованого порушення. Більше того зазначає, що згідно рішення Конституційного суду України від 05.07.2023 р. № 5-р(ІІ)/2023, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України. Вказане рішення набуває чинності через шість місяців з дня ухвалення вказаного рішення. При цьому слід врахувати, що хоча і безпосередньо рішення - резолютивна частина, набуває чинності пізніше, проте мотиви, що наведенні у вказаному рішенні наявні і чинні і на даний час. Враховуючи вищевикладене просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України.

Заслухавши думку учасників судового засідання, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Так, ст. 7 МК України визначено, що митна справа в Українi включає в себе встановлення порядку та органiзацiю перемiщення через митний кордон України товарiв i предметiв, обкладення митом, оформлення, здiйснення контролю та iнших заходiв щодо реалiзацiї митної полiтики в Українi.

Стаття 458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Товари, що переміщуються через митний кордон України декларуються митному органу, який здійснює митне оформлення цих товарів (ч. 1 ст. 262 МК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як визначено диспозицією ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний: здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Митний кодекс України нормою ст. 257 вичерпно формулює поняття "декларування", яке здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, в тому числі необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений декларант. Виходячи з аналізу цих положень, особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник, або як уповноважений власником. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Зокрема, вказані питання врегульовані Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі Порядок 631), та Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 (далі Порядок 651).

Згідно з ч. 3 ст. 335 МК України, Порядку 631 та Порядку 651 - для здійснення митного оформлення товарів декларант подає до підрозділу митного оформлення митну декларацію, рахунок або інший документ, який визначає вартість товару (інвойс), а у разі поміщення товарів у митний режим імпорту в графі 31 митної декларації зазначаються відомості про найменування та кількість товару згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару, тобто згідно з інвойсом.

Отже, від декларанта, як учасника правовідносин, пов`язаних з митним оформленням та декларуванням товарів, вимагається діяти виключно з додержанням встановленого Митним кодексом та іншими нормативними актами порядку, а саме заявляти відомості щодо найменування товарів, їх кількості та ін. згідно з рахунком (інвойсом) або іншим документом, що визначає вартість товару.

Відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.

Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України.

Тобто основним безпосереднім об`єктом порушення є встановлений порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані. Необхідно враховувати, що підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон.

Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

Так, із протоколу про порушення митних правил №0029/40300/23 від 10.05.2023 року, вбачається, що головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Тернопільської митниці ОСОБА_8 встановлено, що до відділу митного оформлення №2 митного поста «Тернопіль» Галицької митниці громадянином України, декларантом ОСОБА_2 через агента з митного оформлення ОСОБА_3 було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA209210/2020/012285 на товар: легковий автомобіль, який був у користуванні марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_2 , 2008 року, вартість 1000 євро. В якості підстави для проведення митного оформлення зазначеного товару було подано документи, а саме: рахунок - фактура (інвойс) від 09.05.2020 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , видане 19.05.2020 року компетентними органами Швеції. В подальшому було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання, митному органу, як підставу для переміщення товару фактуру (інвойс) від 09.05.2020, який містить неправдиві відомості про отримувача (покупця).

Так, з матеріалів справи вбачається, що підтвердженням ввезення на митну територію України легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_2 , 2008 року, та його митного оформлення, є митна декларація ІМ40ДЕ №UA209210/2020/012285 на товар від 09.07.2020 року, та товарно-супровідні документи на вказаний автомобіль.

Відтак, автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_2 , 2008 року ввозився через пункт пропуску «Шегині - Медика» 03.07.2020 року на підставі довіреності виданої ОСОБА_2 від 09.06.2020 року на придбання товару.

У якості підстави для переміщення через митний кордон України зазначеного вище товару подано рахунок-фактуру (інвойс) від 09.05.2020 року, в якому вказано, що покупцем товару є ОСОБА_2 , в той час коли в копії інвойсу №2713 від 22.05.2020 року наданого митними органами Королівства Швеція, покупцем зазначено ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення правопорушення шляхом надання до митного органу, як підстави для переміщення товару (автомобіля) фактуру (інвойс) від 09.05.2020 року, який містить неправдиві відомості про отримувача (покупця).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України є наявність в діях правопорушника вини.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що докази, що знаходяться в матеріалах справи не відповідають критеріям належності та допустимості доказів.

Згідно вимог ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

В судовому засіданні не встановлено та із матеріалів справи не вбачається даних про те, що ОСОБА_1 вчиняв будь-яку із дій, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, чи сприяв їх вчиненню.

Натомість в судовому засіданні встановлено, що 09.06.2020 року громадянин ОСОБА_2 , який виступає у даній справі декларантом, та який вказаний покупцем товару у інвойсі від 09.05.2020 року, видав довіреність, якою уповноважив громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 купити в будь-якій країні на його ім`я за ціну та на умовах за розсудом представника, або ж прийняти в дар у вигляді гуманітраної допомоги транспортні засоби будь-якої марки, а також розмитнити на митниці, отримати митне посвідчення, в разі необхідності отримати спеціальну ліцензію на імпорт, сертифікувати і зареєструвати ту відповідності сервісному центрі МВС та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сертифікати відповідності, номерні знаки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 переміщував транспортний засіб VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, на підставі доручення, тобто виступав в якості водія, про що також зазначено в письмових поясненнях заінтересованої особи ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що містяться при матеріалах справи. Зокрема, на запитання представника митного органу «хто безпосередньо здійснював перетин кордону та надавав документи для його перетину» ОСОБА_5 , який займався покупкою автомобіля, відповів «ФОП ОСОБА_19 або його водії».

Відтак, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 навмисного вчинення протиправних дій, а саме переміщення товару через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання, митному органу, фактуру (інвойс) від 09.05.2020, із неправдивими відомостями про отримувача (покупця), адже у відповідності до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тому на переконання суду, за конкретних обставину діях ОСОБА_1 відсутній умисел, як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення, на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання документів, що містять неправдиві відомості, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Крім цього, ч. 2 ст. 460 МК України визначено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Аналізуючи вказану норму, суд погоджується із доводами захисника, що його підзахисний ОСОБА_1 не може виступати у даній справі суб`єктом інкримінованого йому правопорушення, з наступних підстав.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами посадові особи цих підприємств.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил, який є об`єктом розгляду даної справи, а також вищевказаних письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , перевізником товару є ФОП ОСОБА_7 , а ОСОБА_1 виконував функцію водія, тобто був особою, уповноваженою перевізником перемістити товар через митний кордон. До таких висновків суд прийшов із наданих суду матеріалів, оскільки про останнього, як про особу, яка порушила митні правила, йдеться лише у одному абзаці протоколу та його прізвище фігурує лише у декларації поданій ОСОБА_2 а також у довіреності наданої останнім про яку йшлося вище. Іншої більш детальної інформації про особу ОСОБА_1 , а також про дії або функції виконані ним під час купівлі автомобіля у Шведській компанії "Taha Al-Farkh" із матеріалів справи встановити не можливо, через її відсутність.

У даному випадку, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки водія, під час переправи придбаного транспортного засобу через митний кордон, як представник перевізника, подав товаросупровідні документи, які йому були надані продавцем товару Шведської компанії "Taha Al-Farkh", за дорученням покупця ОСОБА_2 .

З урахуванням вищезазначеного та положень визначених ч. 2 ст. 460 МК України, зокрема обмежень щодо відповідальності перевізника, ОСОБА_1 будучи лише водієм, на думку суду не може нести відповідальності за надання до митних органів, документів в даному випадку інвойсу, що містить неправдиві відомості про отримувача.

Судом також встановлено допущення порушення норм процесуального права під час здійснення провадження по справі про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 495 МК України, основним доказом по справі про порушення митних правил є саме протокол про порушення митних правил.

П. 1 ч. 2 ст. 508 МК України передбачено, що складання протоколу про порушення митних правил є процесуальною дією.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Тернопільської митниці ДФС справи про порушення митних правил, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити дані про місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил.

Проаналізувавши протокол про порушення митних правил № 0029/40300/23,судом встановлено, що в ньому не зазначено часу вчинення правопорушення, а також його місце вчинення, лише вказано дату та час подання митної декларації. Тобто не вказано де саме та коли відбулось заявлення в документ (інвойс) недостовірних відомостей про покупця.

Відтак, вказаний протокол про порушення митних правил ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Підсумовуючи вищевикладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що обставини викладені у протоколі №0029/40300/23 від 10.05.2023 року щодо переміщення через митний кордон України товару, а саме транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів через митний кордон України документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача, на підставі чого складений зазначений протокол, не знайшли свого підтвердження в суді та спростовується наданими до суду доказами.

Натомість, досліджені в суді матеріали справи у їх сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

«Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Отже, суд, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Суд, беручи до уваги наведені обставини та керуючись нормами закону, приходить до висновку, що у діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 458, 483, 495, 526, 527, 528 Митного кодексу України, ст.ст.9-11, 221, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяС. В. Кунцьо