Єд. унік. № 243/5210/23
Провадження № 3/243/3167/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2023 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 574961 від 20.09.2023 року зазначено, що 20.09.2023 року о 14 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_1 на а/д Черкаське Билбасівка керував автомобілем ВАЗ 217130, д/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя. На місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 продув газоаналізатор «Драгер 6810», отриманий результат огляду склав 3,02%проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення та шляхом телефонограми, причини неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Враховуючи, що ОСОБА_1 достовірно був обізнаний про знаходження в суді справи про адміністративне правопорушення відносно нього та повинен був проявляти зацікавленість у результатах її розгляду, однак до суду не з`явився, зацікавленості про стан справи не виявив, тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП та не порушує гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне

правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України - є зафіксована у встановлений законом спосіб відмова водія від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та відмова водія від проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

З дослідженого судом відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер 6810», заперечень щодо результату огляду не висловив.

Суд звертає увагу, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я, у відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП, проводиться лише у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер 6810», суду надано не було та на відео не зафіксовано.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що саме по собі невизнання чи оспорювання результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», без подальшого проходження такого огляду в медичному закладі, не відміняє факту проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та не анулює отримані результати такого огляду, оскільки обидва способи передбачені положеннями ст. 266 КУпАП і результат огляду проведеного за допомогою газоаналізатора може бути спростований лише висновком лікаря спеціальної медичної установи.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані, як порушення п. 2.9а ПДР України, а не п. 2.5 ПДР України, як вказано у протоколі серії ААД № 574961 від 20.09.2023 року.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд немає права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити зазначений вище недолік протоколу.

Виходячи з того, що дії ОСОБА_1 , які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджені доказами, долученими до справи, повинні кваліфікуватись за п. 2.9а ПДР України, суд не може перекваліфікувати дії ОСОБА_1 і визнати його винним за порушення п. 2.5 ПДР України.

В рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути поза розумним сумнівом доведена достатніми доказами, які встановлюють об`єктивну істину у справі.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков