Справа № 383/538/23
Номер провадження 3/383/831/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Адаменко І.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №157425 від 11.03.2023 року вказано, що 11.03.2023 року о 23 год. 03 хв. ОСОБА_1 в м. Бобринець по вул.Базарна, 83, керував автомобілем ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (різкий) запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нестійка хода. Після проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», виявлено 1,63% проміле, тобто порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшли письмові пояснення, де він вказує, що у день складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 11.03.2023 року, він керував транспортним засобом ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по вулиці Базарній в місті Бобринець, у цей день та на передодні він алкогольні напої не вживав та був абсолютно тверезий. Зі слів працівників поліції його зупинили за те, що при зміні напрямку руху він не ввімкнув світловий покажчик повороту. Поліцейський попросив надати водійське посвідчення, та не назвавши жодної ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він згодився, адже був цілком тверезий. Після чого тест показав 1,63 проміле та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що тільки після ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, було з`ясовано, що до протоколу долучено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння без зазначення дати складення, на якому міститься підпис, але він не належить порушнику, адже жодного акту він не підписував. Таким чином, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Від захисника, адвоката Рижкової В.О. до суду надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи його тим, що 11.03.2023 року о 23 год. 03 хв. відносно ОСОБА_1 була складена постанова про адміністративне правопорушення, згідно якої останній керував транспортним засобом ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 та під час зміни напрямку руху не ввімкнув відповідний покажчик повороту, а під час зупинки не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. б) п.9.2, п.п. б) п.9.9 ПДР України, але дана постанова скасована рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.04.2023 року у справі №383/543/23. Тобто працівниками поліції не було доведено факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» давали право здійснювати законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації порушення. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що в силу ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Врахувавши письмові пояснення особи та захисника, адвоката Рижкової В.О., дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 п.1) ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП виходячи із наступного.

Згідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставин справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями п. 27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам роз`яснено, що відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушеннявстановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, Порядку чи ст. 266 КУпАП, вважаються недійсними.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, N 580-VIII "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поміж цього, ВС у справі № 216/5226/16-а у Постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 157425 від 11.03.2023 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, але з відео не вбачається, що стало причиною зупинки водія, та в порушення вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.03.2023 року серії ААД №157425 не додано інших документів на підтвердження причин зупинки водія, та документів за наслідками розгляду поліцейськими вказаних порушень та ухвалення ними відповідних рішень, тобто відсутні оригінали чи належним чином засвідчені копії постанов про адміністративне правопорушення за вказаними фактами.

Попри те, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.04.2023 року у справі №383/543/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №163484 від 11.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП при обставинах, частково зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №157425 від 11.03.2023 року. Дане рішення набрало законної сили (а.с.54-56).

Обставини встановлені в рішенні суду від 21.04.2023 року стосуються однієї і тієї ж події, а саме, обставин, зазначених як порушення ОСОБА_1 ПДР, що були підставою зупинки його транспортного засобу, і як наслідок складення протоколу про адміністративне правопорушення від 11.03.2023 року серії ААД №157425 щодо адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Таким чином, працівниками поліції не було доведено факту порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які б відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» давали право здійснювати законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт порушення порушником правила дорожнього руху, в тому числі й які б були підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять.

Таким чином, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 11.03.2023 року серії ААД №157425, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності .

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. ч. 1,2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245КУпАП).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, зібрані у порядку ст.251 КУпАП, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

За викладених обставин, суд вважає вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, подію та склад правопорушення не доведеними, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1) ч.1 ст.247, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, статтями ч.1 ст.130, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280, 283 - 285, 287 - 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №383/538/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя І. М. Адаменко