КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/7739/23
Провадження № 33/824/3734/2023 Категорія: ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого менеджером АЗС «КЛО», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохіддержави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 21.05.2023 року о 15год. 15 хв. за адресою:м. Київ, пр. Лісовий, 17, керуючи автомобілем «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на стоячий автомобіль «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ), що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, після чого залишив місце ДТП та вживав алкоголь, а після повернення на місце події водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права при розгляді справи.

Зокрема, у скарзі зазначив, що в судовому засіданні 21.06.2023 року надав пояснення про те, що свою вину не визнає, що жодної дорожньо-транспортної пригоди 21.05.2023 року він не вчиняв і що належних та допустимих доказів інкримінованих йому правопорушень матеріали справи не містять. Натомість суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив абсолютно протилежну інформацію, вказавши, що він, ОСОБА_1 , пояснив, що 21.05.2023 року біля 15-15 год. за адресою м. Київ, пр. Лісовий, 17, керуючи автомобілем «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , однак цього не відчув, поставив автомобіль та залишив місце події, після чого вживав алкоголь і після повернення на місце події відмовився від огляду на стан сп`яніння.

Зазначені у постанові суду обставини не відповідають наданим апелянтом поясненням, дійсності і жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються. Суд необ`єктивно та упереджено оцінив надані ОСОБА_1 пояснення та складені відносного нього адміністративні матеріали за ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Так, Деснянський районний суд м.Києва,виносячи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, залишив поза увагою такі важливі обставини як часові розбіжності, а саме те, що спочатку був складений протоколААД №460096 від 21.05.2023 року за ст.122-4 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №460098 від 21.05.2023 року за ч.4 ст.130 КУпАП(час в протоколі 18:10 год., на записі камери 473859 - 18:23 год.), а вже потім протокол ААД №460097 від 21.05.2023 року за ст. 124 КУпАП(час в протоколі 18:45 год., на записі камери 472252 - 19:01 год.). Розбіжності в часі складанняпротоколів про адміністративні правопорушення та реальний час їх складання підтверджується також записами з нагрудних реєстраторів працівників поліції.

Також апелянт посилається на те, що наявні у справі пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а також рапорт поліцейського, підтверджують лише факт настання ДТП, однак поза розумним сумнівом не доводять, що саме ОСОБА_1 керував 21.05.2023 року о 15-15 транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 .

В жодному із вищевказаних документів особу водія не зазначено та не описано, а тому вони не можуть бути належними та допустимими доказами вини саме ОСОБА_1 у вчиненні ДТП. Крім того, рапорт інспектора С.Сороки відповідно до пункту 2.2.9 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 року №747, належить до внутрішніх документів МВС України, а тому не може бути визнаним в якості допустимого обвинувального доказу.

Доказів (фото, відео та ін.), підтверджуючих пошкодження транспортного засобу чи іншого майна, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №460097 від 21.05.2023 р. та серії ААД №460096 від 21.05.2023 р. не додано, як і доказів, підтверджуючих наявність майнової шкоди, спричиненої відповідними пошкодженнями.

В матеріалах справи відсутні дані про потерпілих, хоча в фабулі протоколу зазначено, що внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження з матеріальними збитками, клопотань про визнання потерпілим по справі матеріали справи не містять.

Долучена до справи про адміністративне правопорушення схема місця ДТПвід 21.05.2023 року не відповідає п.1, 4 розд. IX Інструкції а ні за своєю формою(не є додатком 8 до вищевказаної Інструкції), а ні за своїм змістом. За таких обставин, схема місця ДТП від 21.05.2023 року також є недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, то у цій частині ОСОБА_1 посилається на те, що ч. 4 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлює відповідальність водія за вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участі. За таких обставин притягнення його судом до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на підставі ч. 4 ст. 130 КУпАП свідчить про порушення судом вищевказаної правової норми, яка встановлює відповідальність за вживання водієм алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Вищенаведені обставини у їх сукупності свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень поза розумним сумнівом та є підставою до скасування постанови Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Степанчук О.М. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Степанчук О.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально зазначив про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, не проаналізувавши при цьому жодним чином наявні у справі докази, чим грубо порушив вимоги закону, який зобов`язує суд обґрунтовувати свої висновки наявними у справі доказами, що відповідають критеріям належності та допустимості.

Згідно ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді даної справи дотримання поліцейським вимог закону під час складання протоколів про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Як убачається з матеріалів справи, в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних правопорушень працівниками поліції надано: протокол серії ААД №460098 від 21.05.2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 , який 21.05.2023 року о 15-15 керував транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди вживав алкоголь, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога на камеру відмовився, мав ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.2); протокол серії ААД №460097 від 21.05.2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 21.05.2023 року о 15-15 у м. Києві по пр. Лісовому, 17 керуючи автомобілем, здійснив рух заднім ходом та здійснив наїзд на припаркований автомобіль, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками (а.с.4); протокол серії ААД №460096 від 21.05.2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 21.05.2023 року о 15-15 керував автомобілем у м. Києві по пр. Лісовому, 17, здійснив рух заднім ходом та не впевнився в безпеці, здійснив наїзд на припаркований автомобіль, при цьому автомобілі отримали механічні пошкодження, та залишив транспортний засіб та місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с.5); пояснення ОСОБА_3 , яка стала свідком ДТП та яка зазначила, що в`їхала машина Пежо НОМЕР_1 в машину Фіат НОМЕР_3 , в якій вона сиділа на передньому сидінні разом зі знайомою ОСОБА_5 . Водій вийшов, оглянув свою машину на наявність пошкоджень, потім сів в іншу і поїхав з місця ДТП (а.с.7); рапорт інспектора С.Сороки (а.с.10); схема місця ДТП, яка ОСОБА_1 не підписана (а.с.11); пояснення ОСОБА_2 , у яких він зазначив, що його машина стояла на парковці перед будинком за адресою АДРЕСА_2 . Він на момент ДТП перебував у будинку, вийшовши з будинку і підійшовши до автомобіля його знайомі, які сиділи в машині, повідомили йому, що в його машину в`їхав інший автомобіль в ліве заднє крило. Водій автомобіля Пежо, який в`їхав, вийшов швидко з машини, подивився на наслідки ДТП і швидко пересів в іншу машину та швидко зкрився з місця ДТП (а.с.12); пояснення ОСОБА_4 , у яких вона зазначила, що була із знайомою ОСОБА_3 свідком ДТП, під час якого знаходилася у машині. Водій вийшов з машини, подивився на пошкодження, швидко пересів в іншу машину і покинув місце ДТП (а.с.13); відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (а.с.14).

При детальному дослідженні та аналізі вищенаведених доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що вони не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки ні пояснення свідків, ні рапорт інспектора поліції, ні схема ДТП не підтверджують ту обставину, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , в момент в`їзду автомобіля у припаркований автомобіль «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 .

Дані письмові докази свідчать лише про факт дорожньо-транспортної пригоди, однак не є належними доказами керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 та вчинення ним ДТП.

Наявний у справі відеозапис з нагрудної камери працівника поліції також не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 та вчинення ним ДТП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 з самого початку категорично заперечував свою причетність до ДТП, зазначаючи, що він транспортним засобом не керував та знаходився у будинку, що підтверджується його поясненнями та наявним у справі відеозаписом.

Протоколи серії ААД № 460097 та серії ААД № 460096 самі по собі без підтвердження зазначеної у них інформації іншими належними та допустимими доказами не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 21.05.2023 року о 15-15 по пр. Лісовому, 17 у м. Києві дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, а також факт залишення місця дорожньо-транспортної пригоди після її вчинення.

Апеляційним судом з метою повного з`ясування обставин справи викликались в судове засідання свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для допиту, однак останні до суду не з`явились, що унеможливило перевірку викладеної ними у поясненнях інформації.

Оскільки наявними у справі доказами не підтверджується факт керування ОСОБА_1 21.05.2023 року о 15-15 по пр. Лісовому, 17 у м. Києві транспортним засобом«Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , та факт вчинення ним під час керування цим транспортним засобом ДТП, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

Помилковим є і висновок суду в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння водія, який, будучи причетним до ДТП, після неї вживав алкогольні напої, оскільки, по-перше, наявними у справі доказами не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним під час керування дорожньо-транспортної пригоди, а по-друге, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), при цьому факт вживання має бути підтверджений або оглядом на місці за допомогою спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я, який має право проводити такий огляд. Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за відмову особи від проходження запропонованого їй огляду на стан сп`яніння, про що зазначено у протоколі серії ААД №460098, на що суд першої інстанції уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складів адміністративного правопорушення, оскільки наявні у справі докази не доводять, що ОСОБА_1 21.05.2023 року о 15-15 по пр. Лісовому, 17 у м. Києві керував транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив ДТП, що привело до механічних пошкоджень транспортних засобів, після чого зник з місця ДТП, а також вживав алкогольні напої після ДТП, до якої був причетний.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки - скасувати, провадження у справі закрити.

Постановаапеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко