Справа № 710/942/23 Провадження № 3/710/645/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2023 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Сивокінь С.С., розглянувши матеріали, які надійшли 24.08.2023 від відділу поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , військовий квиток НОМЕР_1 , служить у ЗСУ, інші відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не відомі

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №309794 складеного 19.07.2023 поліцейським СРПП ВПД №2 Звенигородського РВП старшим лейтенантом поліції Задвернюком П.Г., ОСОБА_1 16.07.2023 о 12 годині 19 хвилин, у м. Шпола по вул. Таранця, керував скутером «SUZUKI LETC II» без реєстраційного номера, не вибрав безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та здійснив падіння у результаті чого транспортний засіб отримав пошкодження.

Дії особи кваліфіковані працівником поліції, як вчинення порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

У суд ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно якої явка ОСОБА_1 не є обов`язковою, суддя розглядає справу за відсутності останнього на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів та лише фіксує факт правопорушення, проте не є беззаперечним доказом вини особи, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

У письмовому поясненні гр. ОСОБА_2 , зазначив про те, що 16.07.2023 року близько 12:10 год перебував у себе дома і побачив що по вулиці йшов гр. ОСОБА_1 зі скутером. Обличчя ОСОБА_1 було в крові. На запитання що трапилося, громадянин відповів що упав із скутера біля ЗОШ №1. Помітивши, що у ОСОБА_1 біля правого ока порвалася повіка, ОСОБА_2 зателефонував на лінію «103» і викликав швидку медичну допомогу.

У графі протоколу про адміністративне правопорушення свідки будь-які записи відсутні. Натомість до матеріалів долучено письмове пояснення особи ОСОБА_2 .

Щодо оцінки письмових пояснень ОСОБА_2 суд вважає за можливе, за аналогією застосувати норми Кримінального процесуального кодексу України, як норми найбільш наближені до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 95 КПК України, який є найбільш наближеним до КУпАП, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

ОСОБА_2 не був безпосереднім очевидцем події, а саме не бачив рух скутера «SUZUKI LETC II» під керуванням ОСОБА_1 , а лише бачив як останній котив транспортний засіб йдучи пішки. Про керування транспортним засобом, як вбачається із письмових пояснень, ОСОБА_2 дізнався зі слів від ОСОБА_1 , однак відповідно до відео, що додано до матеріалів справи, ОСОБА_2 не повідомляє, що ОСОБА_3 повідомив йому про те, що останній впав зі скутера.

Суд викликав ОСОБА_2 , з метою перевірки його показань, однак останній до суду жодного разу не з`явився.

Тому, письмове пояснення ОСОБА_2 є недопустимим доказом у справі.

У своїх поясненням ОСОБА_1 зазначив, що 16.07. 2023 року близько 12 годин 00 хвилин він сів на скутер «SUZUKI LETC II» і поїхав до банкомату через берег, а перед цим вживав спиртні напої. Коли повертався назад то не впорався із керуванням та здійснив падіння в результаті отримав травму обличчя біля правого ока. Претензій щодо цього до жодних осіб не має. (а.с. 10).

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року.

Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі першої судової палати Касаційного кримінального суду, справа № 487/4245/18 09 грудня 2021 року.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Беручи до уваги наявні матеріали справи ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом», належними та допустимими доказами вина останнього не доведена, а обставини зазначені в протоколі - не підтверджені.

Пунктом 1 ч.1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи встановлені обставини справи, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.62, 129 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 245, п.7 ч.1 ст.247, ст.ст. 251, 256, 278, 280, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за ст.124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена , протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення цієї постанови.

Суддя С.С. Сивокінь