Дата документу 26.10.2023
Справа № 334/6000/23
Провадження № 3/334/2426/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши адміністративний матеріали, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда другої групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст. 122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року в провадження судді Баруліної Т.Є. надійшла справа 334/6003/23 провадження 3/334/2428/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до протоколу серії ААД №512084 від 14.07.2023 року, 14 липня 2023 року о 17 годині 10 хвилин в м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд. 16, водій автомобіля Volkswagen Passat з д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійнив наїзд на автомобіль Volkswagen CC Sport з д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв, після чого місце пригоди залишив.

В той же день 21.07.2023 року в провадження судді Баруліної Т.Є. надійшла справа №334/6000/23 провадження 3/334/2426/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД №047855, 14 липня 2023 року о 17 годині 10 хвилин в м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд. 16, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував автомобілем Volkswagen Passat з д.н.з. НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкогольні напої, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку зі згоди водія у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №5682 від 14.07.2023 року. Від керування відсторонений шляхом передачі керування автомобілем тверезому водію, про повторність попереджений.

Постановою судді від 23.10.2023 року справу 334/6003/23 провадження 3/334/2428/23 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП та справу №334/6000/23 провадження 3/334/2426/23 відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, об`єднано в одне провадження, визначивши єдиний номер справ №334/6000/23 провадження 3/334/2426/23.

В той же день, 21.07.2023 року в провадження судді Баруліної Т.Є. надійшла справа №334/6002/23 провадження 3/334/2427/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД №512083, 14 липня 2023 року о 17 годині 10 хвилин в м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд. 16, водій автомобіля Volkswagen Passat з д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen CC Sport з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яке було припарковане. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді від 23.10.2023 року справу 334/6002/23 провадження 3/334/2427/23 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та справу №334/6000/23 провадження 3/334/2426/23 відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, об`єднано в одне провадження, визначивши єдиний номер справ №334/6000/23 провадження 3/334/2426/23.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме пояснив, що є військовослужбовцем, учасником бойових дій, 14 липня 2023 року рухався на автомобілі Volkswagen Passat з д.н.з. НОМЕР_1 після поховання побратима, те, що скоїв наїзд на автомобіль він не відчув, тому і проїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди. Зазначив, що алкоголь після вчинення ДТП не вживав, дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що щиро шкодує, але випив саме під час поховань, на поминальному обіді, тобто до ДТП. Поліцейським повідомив, що вживав алкоголь після ДТП, оскільки подумав, що таким чином уникне відповідальності. Зазначив, що наразі має скрутний матеріальний стан, оскільки є інвалідом другої групи, постійного заробітку наразі не має, тому не зможе сплатити штраф. Окрім того, вказав, що позбавлення права керування для нього буде дуже тяжким наслідком, оскільки як він зазначив раніше, наразі він є інвалідом другої групи та пересування на транспорті є для нього по суті єдиним способом пересування.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 122-4 КУпАП визнається залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 124 КУпАП визнається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 130 КУпАП визнається вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Також своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП - вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Крім пояснень, наданих в судовому засіданні, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ААД №512084 від 14.07.2023 року за ст. 122-4 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №512083 від 14.07.2023 року за ст. 124 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №047855 від 14.07.2023 року за ч.4 ст. 130 КУпАП, схемою місця ДТП від 14.07.2023 року, рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП від 14.07.2023 року, письмових поясненнях ОСОБА_2 від 14.07.2023 року, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 14.07.2023 року в якому зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголя з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 14.07.2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, фотокартками та відеозаписом з місця події, на якому ОСОБА_1 не заперечує, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, але алкоголь вжив після скоєння ДТП.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 , які мали місце 14.07.2023 року є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, факт адміністративних правопорушень мав місце 14.07.2023 року.

У зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд дійшов висновку про закриття провадження щодо адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП на підставі ст. 247 ч. 1 п. 7 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, якою передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні усі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а його вину у вчиненому правопорушенні доведено повністю, а тому є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире каяття винного.

Отже, відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 визнається щире каяття.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України.

Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02 листопада 2004 року "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції.

Під час вирішення питання про призначення покарання, суддя враховує дійсно щире каяття ОСОБА_1 , який пояснює, що за кермо в стані алкогольного сп`яніння сів в стані душевного хвилювання після похорону свого побратима, раніше за роки керування транспортним засобом до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень не притягався.

Окрім того, в судовому засіданні надав копію посвідчення учасника бойових дій, яке видане командуванням Десантно-штурмових військ ЗСУ серії НОМЕР_3 від 18.05.2023 року та засвідчену копію Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №162138.

Відповідно до вищевказаної Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №162138, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, травма пов`язана із захистом Батьківщини.

Дійсно, суд враховує і пояснення ОСОБА_1 , який зазначає, що наразі має тяжкі проблеми зі здоров`ям та позбавлення права керування по суті спричинить йому істотної шкоди, а саме позбавить його, як інваліда, можливості пересування, в тому числі і на реабілітаційні процедури.

Також суддя враховує, що дії вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Так, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню.

За таких обставин суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП у межах санкції у вигляді штрафу у межах санкції у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення особою нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи вищевикладене, пояснення ОСОБА_1 суддя вважає, що є підстави, які ускладнюють виконання постанови суду в частині сплати штрафу в розмірі 34000 грн., тому, його заява підлягає задоволенню, а сплата суми штрафу підлягає розстроченню на 10 місяців.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав засвідчену копію Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №162138, згідно якої він є інвалідом другої групи, на підставі чого суд вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 122-4,124, 130, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накласти штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень (тридцять чотири тисячі гривні).

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплату суми штрафу в розмірі 34 000 грн., накладеного на нього за ч. 4 ст. 130 КУпАП, на 10 (десять) місяців з щомісячними платежами у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя: Баруліна Т. Є.