Справа №: 452/3241/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2023 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у присутності захисника адвоката Куцалаби Г.В.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М. від 13 липня 2023 року протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 разом з іншими матеріалами повернуто до Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області для належного оформлення.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 8 серпня 2023 року, до Самбірського міськрайонного суду Львівської області на розгляд судді

Бікезіної О.В. надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД № 330883 від 9 березня 2023 року, водій ОСОБА_1 9 березня 2023 року о 22 год. 00 хв. в м. Самборі по вул. Коперніка, 42, Львівської області керував автомобілем марки «ЗАЗ Таврія», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» (результат 1,4 ‰),тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння під впливом таких препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Куцалаба Г.В. просила провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Пояснила, що 9 березня 2023 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 прогулювався по

вул. Коперніка поблизу свого будинку, де був припаркований його автомобіль, у цей момент біля нього зупинився автомобіль патрульної поліції, звідки вийшли працівники поліції та запитали його чи є він власником даного автомобіля, на що відповів, що так. У подальшому, працівник поліції запропонував пред`явити необхідні документи на автомобіль, на що ОСОБА_1 повідомив, що посвідчення водія у нього при собі відсутнє. Після цього йому було запропоновано пройти тест на предмет вживання алкоголю на спеціальному технічному засобі «Drager Alcotest». Щоб не встрявати у суперечку з працівниками поліції, розгубившись, він погодився. Однак, у подальшому працівники поліції повідомили, що на нього буде складено протокол про адмінстратвине правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. На відеодоказі, долученому до матеріалів справи, видно як працівники поліції запитують ОСОБА_1 чи згідний з результатами алкотесту, на що він відповів, що не може бути згідний з тим, він ішов і його зупинили, та нічого не порушував. Оскільки ОСОБА_1 був незгідний з процедурою проведення огляду на стан сп`яніння на місці та незгідний з його результатами, тому його було направлено у Самбірську ЦРЛ для проведення медичного огляду на стан сп`яніння. Крім того, захисник зазначає, що на відеоматеріалах відсутні докази перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля і зупинки його транспортну працівниками поліції. Інші докази, які б підтверджували факт керування автомобілем в стані сп`яніння у сп`яніння у матеріалах справи відсутні.

Вислухавши захисника адвоката Куцалабу Г.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ч. 1, 2 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Також у справі "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 р., заява

№ 7460/03) ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Отже, правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, згідно

ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даній справі на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки «ЗАЗ Таврія», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння надано наступні докази :

?протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД № 330883 від 9 березня 2023 року, що складений уповноваженою посадовою особою в встановленому законом порядку;

?рапорти поліцейського;

?акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 6 серпня 2023 року із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Drager Alcotest 6820 (результат 2,33 ‰);

?висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 159, складеному о 22 год. 45 хв. 9 березня 2023 року (результат 1,4 ‰);

?відеозапис нагрудної камери поліцейського на DVD-диску.

Дослідивши надані суду докази, матеріали справи, а також вислухавши в судовому засіданні пояснення захисника адвоката Куцалабу Г.В. суд прийшов до наступних висновків.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що: «водій ОСОБА_1 9 березня 2023 року о 22 год. 00 хв. в м. Самборі по вул. Коперніка, 42, Львівської області керував автомобілем марки «ЗАЗ Таврія», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння…».

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи. Тобто в такому документі фактично фіксуються беззаперечні дані про вчинення адміністративного правопорушення. Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 та п. 6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М. від 13 липня 2023 року протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 разом з іншими матеріалами повернуто до Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області для належного оформлення, у зв`язку із тим, що даний диск містить п`ять файлів, три з яких взагалі не відтворюються. При цьому видимих пошкоджень, які б не дозволяли відтворити файли, під час огляду DVD-диску в судовому за сіданні не виявлено.

Як доказ суду наданий відеозапис нагрудної камери поліцейського на DVD -диску. Даний диск містить п`ять окремі файли, три з яких не відтворюються.

При огляді відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції встановлено, що на вказаному відеозаписі відсутній запис руху автомобіля марки «ЗАЗ Таврія» в

м. Самборі по вул. Коперніка, 42, під керуванням ОСОБА_1 . Не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . На наданому відеозаписі взагалі не зафіксовано особу адмінправопорушника.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року

№ 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні

№ 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Проте достовірно встановити те, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ Таврія», номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з перегляду відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції неможливо.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Проте, стаття 35 вказаного Закону передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським.

У даному випадку доказів конкретних причин зупинення транспортного засобу, доказів щодо про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, що підтверджує законність зупинення транспортного засобу суду не надано.

Щоб виявити правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, той чи той транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року

№ 1452/735 (зареєстрованим в МЮУ 11 листопада 2015 року за №1413/27858).

В порушення п. 5 та п. 6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, на компакт-диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться п`ять файлів відеозапису з нагрудної камери поліцейського, три з яких не відтворюються, зі змісту яких вбачається, що відеозапис постійно переривався. За таких обставин суд не може вважати докази, які зафіксовані на нагрудній камері поліцейського, належними та допустими доказами.

Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року по справі № 216/5226/16-а.

Отже висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 159, складеному о 22 год. 45 хв. 9 березня 2023 року (результат 1,4 ‰), який пройшов водійОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, суд не може вважати належним та допустим доказом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Орган (посадова особа) згідно ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи встановлені обставини, вважаю, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД № 330883 від 9 березня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 159, складеному о 22 год. 45 хв. 9 березня 2023 року (результат 1,4 ‰)- є недопустимими доказами, оскільки здобуті з порушенням вимог Інструкції № 1452/735, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, та вимог ч. 4 ст. 256, ст. 266 КУпАП, а тому до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст. 62 і

ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За викладених обставин та у сукупності із іншими фактами по справі суд дійшов висновку щодо недоведеність винуватості особи за критерієм "поза розумним сумнівом" - доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п. 65 рішення "Коробов проти України").

Згідно з п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, керуванні автомобілем марки «ЗАЗ Таврія», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, не доведена, тому в його діях відсутні подія і склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після спливу строку, встановленого законом для її апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя