Справа № 285/6169/23
провадження у справі 3/0285/4192/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

Мозговий В.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області до Новоград-Волинського міськрайонного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так як справи про адміністративні правопорушення одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то останні, відповідно ч. 1 ст. 36 КУпАП,повинні бути об`єднані в одне провадження і об`єднаній справі необхідно присвоїти № 285/6169/23, номер провадження 3/0285/4192/23.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26.09.2023 о 18 год. 43 хв., гр. ОСОБА_1 в с. Кикова на автодорозі Звягель-Баранівка Звягельського району, керував транспортним засобом мопедом - Speed б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6820», що підтверджується тестом № 527 від 26.09.2023, результати огляду становлять 0,65 % проміле, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 26.09.2023 о 18 год. 43 хв. в с. Кикова на автодорозі Звягель-Баранівка Звягельського району, керував транспортним засобом мопедом - Speed б/н, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 18.10.2022 останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

15.03.2023 року постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 4 ст. 130 КУпАП. Останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення. Про причини не повідомив, заяв чи клопотань не направляв.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 оскільки останній не виявив зацікавленості у присутності на розгляді справи.

Дослідивши адміністративний матеріал, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Виконання цих завдань неможливе без чіткого визначення предмета доказування у даній справі, а також (у межах ст. 251 КпАП) відповідних засобів доказування.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена матеріалами справи, зокрема, даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 169056 та № 169057 від 26.09.2023, тестом № 527 від 26.09.2023, результати огляду становлять 0,65 % проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідка про адміністративне правопорушення видана Звягельським РВП,

З копії відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду газоаналізатора «Alcotest № 6820» та бажав їхати до медичного закладу. Працівниками поліції останньому було роз`яснено, що найближчим медичним закладом, від місця зупинки транспортного засобу, є КНП Звягельська багатопрофільна лікарня, але останній відмовився їхати до м. Звягель та наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у Баранівському медичному закладі, тому працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства , зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.03.2023 дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 4 ст. 130 КУпАП та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від11жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суддя враховує всі обставини справи в їх сукупності, бере до уваги особу правопорушника та із врахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини та інших обставин, передбачених ст. 33 КУпАП, вважає, що до правопорушника слід застосувати адміністративне стягнення, що передбачено санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення порушника та виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 36, 40-1, 126, 130, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи № 285/6169/23 (провадження № 3/0285/4192/23), № 285/6168/23 (провадження № 3/0285/4191/23) присвоївши їм номер 285/6169/23, номер провадження 3/0285/4192/23.

Дії ОСОБА_1 , перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя В.Б. Мозговий