КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/8939/23 Головуючий у І інстанції - Казмиренко Л.В.
апеляційне провадження №33/824/4787/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн грн, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн в дохід держави.

Судом установлено, що 17 липня 2023 року о 00 год. 01 хв., за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 53 (поверх загального коридору) громадянин ОСОБА_1 порушував тишу, нецензурно висловлювався на адресу поліцейських, які прибули на виклик, образливо чіплявся до гр.. ОСОБА_2 , на законну вимогу припинити порушувати тишу та нецензурно висловлюватися не відреагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 27 вересня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що копію оскаржуваної постанови він не отримував, зі змістом постанови ознайомився 26 вересня 2023 року в ЄДРСР.

Дослідивши матеріали справи та встановивши відсутність доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що станом на час приїзду поліції він спав та музика була вимкнена, при спілкуванні з поліцейськими знаходився у своїй квартирі та жодного опору чи непокори не чинив.

Вказує, що працівники поліції жодних вимог не заявляли. Факт порушення громадського спокою та злісної непокори не зафіксовано, матеріали справи не містять доказів на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, окрім показів свідків, з якими у ОСОБА_1 неприязні стосунки.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 185 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №545318 від 17 липня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17 липня 2023 року, в яких остання зазначила що о 00 год. викликала поліцію, в квартирі АДРЕСА_1 гучно грала музика. Працівники поліції, які приїхали на виклик, постукали у двері, відчинив громадянин, який поводив себе агресивно, після чого працівники поліції зробили йому зауваження, даний громадянин висловився нецезурно, поводив себе з працівниками поліції некоректно; протоколом затримання АЗ №076084 від 17 липня 2023 року; відеозаписом.

У складеному протоколі міститься як вказівка на те, яку саме вимогу пред`являв працівник поліції, так і те, що ОСОБА_1 злісно ухилився від виконання законної вимоги, що підтверджено оглянутим відеозаписом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №545318 від 17 липня 2023 року, громадянин ОСОБА_1 17 липня 2023 року о 00 год. 01 хв. за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 53 (поверх загального коридору) порушував тишу, нецензурно висловлювався на адресу поліцейських, які прибули на виклик, образливо чіплявся до гр. ОСОБА_3 , на законну вимогу припинити порушувати тишу та нецензурно висловлюватися не відреагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського та вчинив правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

При цьому, злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до статті 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

Разом з тим, у порушення вищевказаних вимог законодавства, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, оскільки стаття 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано яке правопорушення вчинив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала злісна непокора останнього такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення. Наявний в матеріалах справи відеозапис з боді-камер поліцейських не відображує всіх обставин події, так само не підтверджує фактів, викладених в протоколі.

Ці обставини свідчать про те, що інспектором патрульної поліції не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, не вказано, які саме законні вимоги поліцейського не виконав ОСОБА_1 .

Окрім того, з відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, що на виклик сусідів прибули працівники поліції, постукавши у двері, відчинив громадянин ОСОБА_1 . Працівники поліції повідомили, що він порушує тишу, гучно грає музика. Громадянин ОСОБА_1 знов увімкнув музику, на що працівником поліції йому було повідомлено, що якщо не буде виконано розпорядження працівника поліції, його буде затримано та складено протокол. В подальшому відбувається розмова із сусідом, який сказав, що гучно грає музика, у відповідь громадянин ОСОБА_1 нецензурно виражається та в подальшому був затриманий.

При цьому, згідно вказаного відеозапису, коли прибули працівники поліції було тихо, музика вимкнена, як повідомив ОСОБА_1 , він спав та під час спілкування з працівниками поліції перебував у своїй квартирі. Проте, поліцейські вивели його в загальний коридор.

Під час дослідження відеозапису не вбачається за можливе встановити факт здійснення ОСОБА_1 злісної непокори працівникам поліції, що виражено у відмові останнього на неодноразові вимоги поліцейських припинити дії, описані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

За змістом статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З огляду на зазначене, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, під час розгляду вказаного протоколу суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, а саме злісної непокори законній вимозі працівника поліції. Сам по собі протокол не може бути таким доказом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями частини другої статті 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль