ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4229/23 Номер провадження 33/814/1687/23Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ст. 173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ковжоги О.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Ковжоги Олександра Івановича на постанову Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді 60 годин громадських робіт.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 09 липня 2023 року о 13-00 год. за адресою: м. Полтава, пров. Заячий, 1, справляв природні потреби у громадському місці, чим порушив громадський порядок. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Ковжога Олександр Іванович, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції мотивував своє рішення, зокрема, посилаючись на рапорт поліцейського, який однак не може бути однозначним доказом винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, посилається на те, що фото у матеріалах справи зроблено працівником поліції на власний мобільний телефон, не містить ані дати, ані часу, ані номеру спеціального пристрою, а тому не може належним доказом у справі. При цьому, працівник поліції не був позбавлений можливості зафіксувати можливе правопорушення за допомогою нагрудної камери.

Апелянт стверджує, що сам протокол, в якому не зазначені свідки, відеодокази, сам по собі не може бути безпосереднім доказом, який свідчить про вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того, апелянт стверджує, що при складанні протоколу не було встановлено всіх обставин справи, а саме того, що ОСОБА_1 має захворювання енурез та в силу захворювання не має можливості протягом тривалого часу утримуватися від справляння потреби і у нього не було умислу порушити громадський порядок та спокій.

Окрім того, апелянтом долучено до апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, 22.09.2023 року адвокатом Ковжогою О.І. в інтересах ОСОБА_1 було подано заяву про надання матеріалів справи для ознайомлення, так як 21.09.2023 року ОСОБА_1 надійшов виклик від Управління пробації з вимогою з`явитися.

25.09.2023 року в інтересах ОСОБА_1 адвокат ознайомився із матеріалами справи та 05.10.2023 року було подано апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2023 року о 13-00 год. за адресою: м. Полтава, пров. Заячий, 1, ОСОБА_1 справляв природні потреби у громадському місці, чим порушив громадський порядок. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 569305 від 09.07.2023, рапортом та фотокарткою.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягнуть за собою відповідальність, передбачену ст.173 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого вказаною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Зокрема, це нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

До інших проявів дрібного хуліганства необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Всупереч зазначеному, ініціатор складення протоколу та притягнення особи до адміністративної відповідальності не виклав в протоколі цих складових елементів правопорушення.

Із долученої до матеріалів справи фотографії не можна зробити однозначного висновку, що ОСОБА_1 справляв потреби в громадському місці, адже на фото зображена особа разом із працівниками поліції серед зелених насаджень.

Крім того, судом першої інстанції не було з`ясовано всі істотні обставин цієї справи, зокрема, те, що ОСОБА_1 має захворювання на енурез, відтак його дії зумовлені не бажанням самоствердитися шляхом ігнорування гідності інших людей, а медичними показаннями. Відтак, суб`єктивна сторона в даному правопорушенні відсутня.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, здійснивши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Ковжоги Олександра Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ковжоги Олександра Івановича задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2023 року скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП) закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин