ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5791/23

провадження № 3/0285/3998/23

01 листопада 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

який зареєстрований в АДРЕСА_1 ,

та проживає в АДРЕСА_2 ,

військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу, який 20.09.2023 надійшов до суду, ОСОБА_2 14.09.2023 близько 18 год., перебуваючи в нетверезому стані, по місцю проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини, а саме: вчиняв сварку, ображав, виражався грубою нецензурною лайкою, шарпав, пошкодив майно.

В судовому засіданні від 27.09.2023 ОСОБА_3 вину категорично не визнав, пояснив, що не вчиняв домашнього насильства відносно дружини. Між ними виникла сварка, причиною якої є втручання у їхнє подружнє життя її сестри та брата, які з ними проживають.

Поліцейська, яка складала протокол, в засіданні від 27.09.2023 пояснювала, що приїхала на виклик ОСОБА_3 , яка була схвильована і пояснювала, що її чоловік в нетверезому стані вчиняє відносно неї домашнє насильство. При цьому також були присутні свідки брат і сестра потерпілої, які підтвердили її покази. Не заперечила ту обставину, що і ОСОБА_3 виражалась нецензурною лайкою в сторону свого чоловіка. Факт перебування ОСОБА_3 в нетверезому стані встановила зі слів потерпілої та сама почула запах алкоголю при спілкуванні із ним.

Потерпіла ОСОБА_4 та очевидці події ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до суду не прибули, причини своєї неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян; ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 173-2 КУпАП та Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначають домашнє насильство, як умисне діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, що вчиняються в сім`ї, між родичами, колишнім чи теперішнім подружжям, особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як на доказ винуватості ОСОБА_3 у скоєнні зазначеного вище правопорушення поліцейським суду було надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №087453; рапорт оперативного чергового поліції про отримання зі служби 102 повідомлення від ОСОБА_7 (потерпілої) про вчинення домашнього насильства відносно неї її чоловіком ОСОБА_8 ; протокол прийняття заяви про подію від потерпілої ОСОБА_7 та її письмові пояснення; пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Однак, вказані докази не можуть бути визнані належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та суттю викладеного у протоколі правопорушення, виходячи із наступного.

Протокол є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, зазначені у протоколі, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Відтак, протокол не є доказом вини особи у вчиненні порушення.

Те ж саме стосується і рапорту оперативного чергового, який також не може слугувати однозначним та беззаперечним доказом винуватості особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Пояснення потерпілої та її рідних брата й сестри не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки такі особи є зацікавленими, окрім того для дачі особистих пояснень в суд вони не прибули без поважних причин.

З наданого суду відео з нагрудних камер поліцейських вбачається лише «претензія» дружини до чоловіка, щоб той віддав їй автомобіль. Поведінка самої потерпілої свідчить про існування між нею та її чоловіком сімейних непорозумінь, відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного. У кожного з них свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає, відтак у даній сім`ї виникають конфлікти, що аж ніяк не можна трактувати, як домашнє насильство.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, образливі слова не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В судовому засіданні було встановлено, що між подружжям за місцем спільного проживання виникла сімейна перепалка, сутичка, яка була взаємна. Таким чином, у даній справі факт сварок і непорозумінь між ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_11 на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між ними та не підтверджує факту вчинення домашнього насильства. За відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої сторони не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

У наданому суду протоколі наведена констатація абстрактного факту вчинення домашнього насильства. Втім, такий формальний та спрощений підхід при його складенні є абсолютно неприпустимим, а обвинувачення слід визнавати неконкретним, таким, що порушує право особи на захист.

Факт перебування ОСОБА_3 в нетверезому стані, про що зазначено поліцейським у протоколі, спростовується медичним висновком лікаря від 14.09.2023, огляд в якого ОСОБА_3 пройшов добровільно після оформлення відносно нього адміністративних матеріалів.

Також варто звернути увагу на те, що посилання лише на те, що потерпілим від злочину є колишній член сім`ї обвинуваченої особи, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Конвенцією Ради Європи про запобігання насильству і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП).

На підставі вищенаведеного, приходжу до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративного правопорушення наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин