КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3289/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року місто Київ

справа №757/9127/23-п

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

захисника-адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Литвиненка Сергія Сергійовича,

потерпілого ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката Мусієнка В'ячеслава Олександровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року скасувати та винести нову, якою ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Якщо на момент винесення нової постанови, закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, просив скасувати та винести нову постанову, за якою ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд ухилився від з`ясування фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до їх вивчення, що потягло за собою закриття провадження у справі без встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказував, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доводиться наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями водіїв учасників та даними щодо пошкоджень транспортних засобів.

Зазначав, що водій ОСОБА_1 своїми необережними діями, які виразились у небезпечній зміні напрямку руху та небезпечним зменшенням бокового інтервалу, призвів до зіткнення транспортних засобів, чим порушив п.13.1. ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Посилався на те, що як вбачається із постанови Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року винесену щодо ОСОБА_1 питання щодо наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у ході судового розгляду не досліджувалось.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що йому не було відомо про розгляд даної справи та прийняту Печерським районним судом міста Києва постанови, оскільки він не повідомлявся про розгляд справи.

Вказував, що копію постанови йому надіслано не було, а про наявність оскаржуваної постанови він дізнався 15 травня 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Мусієнко В.О. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Литвиненко С.С. у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив закрити провадження у справі без встановлення вини ОСОБА_1 ..

Інший учасник ДТП потерпілий ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 269 КУпАП визначено, що потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

З системного аналізу норм права вбачається, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Тобто, потерпілим у справі про адміністративне правопорушення, може бути особа, яка є власником транспортного засобу та/або яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, оскільки такій особі в результаті ДТП заподіяна шкода.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 19 квітня 2023 року, а апеляційна скарга на неї подана 17 травня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 був учасником ДТП, однак останнього про розгляд справи в суді першої інстанції не повідомляли, постанову від 19 квітня 2023 року не направляли.

Як зазначав ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про оскаржувану постанову він дізналася 15 травня 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Апеляційна скарга подана до суду 17 травня 2023 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктами 10.1, 10.3 вказаних Правил передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Згідно з п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, виходив з того, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №032752, 25 лютого 2023 року о 14.30 год. в місті Києві по вул. Набережне шосе, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху та при перестроюванні, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутньому напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та з автомобілем «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.1, 10.3, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, до нього додаються: схема місця ДТП, в якій зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП, яка підписана без зауважень усіма учасниками ДТП та пояснення водіїв.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , останній 25 лютого 2023 року о 14.30 год. керував автомобілем «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 в місті Києві по вул. Набережне шосе по середній смузі, побачивши, що автомобіль «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 починає різко гальмувати, він почав плавно знижувати хід і перелаштовуватися вліво та побачивши, що ліва полоса вільна і автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 на далекій відстані, він почав перестроюватися і різко отримав удар в бік зліва машини.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №032752, від 25 лютого 2023 року ОСОБА_1 у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив - згоден.

З письмових пояснень водія ОСОБА_3 вбачається, що останній 25 лютого 2023 року о 14.30 год. керував автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 в місті Києві по вул. Набережне шосе в сторону моста Патона та рухався по крайній лівій полосі, відчув удар в праву сторону свого автомобіля, почав гальмувати, але був сильно прижатий до лівого відбійника автомобілем «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 . В аварії від дій водія автомобіля «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 ще постраждав автомобіль «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно пояснень водія ОСОБА_2 , він 25 лютого 2023 року о 14.30 год. керував автомобілем «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 в місті Києві по вул. Набережне шосе в середній смузі, відчув удар в задній лівий бік автомобіля, після чого зупинився та увімкнув аварійний сигнал. Вийшовши з автомобіля побачив, що позаду нього в крайній лівій смузі зіткнулись два автомобілі: «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 та Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 .

Як вбачається зі схеми ДТП, пошкодження транспортних засобів, локалізовані на автомобілі «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 з переднього лівого боку транспортного засобу, на автомобілі «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 - з заднього лівого боку автомобіля, на автомобілі «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 - передня ліва дверка, задня ліва дверка, заднє ліве крило, лівий поріг, заднє праве крило, передня права дверка, праве дзеркало заднього виду.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому засіданні апеляційного суду представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Литвиненко С.С. вказував на те, що з аналізу схеми ДТП вбачається, що саме водій «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , намагаючись здійснити випередження «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 , яка рухалась в попутному напрямку, не розрахувавши габарити власного транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу та вклинився між відбійником та «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до завдання пошкоджень транспортних засобів. Вважає, що враховуючи характер отриманих автомобілями пошкоджень, інформації, що міститься в схемі ДТП, правильним є висновок, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем не порушував п.п.13.1, 10.1, 10.3 ПДР, оскільки ДТП сталося коли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , вже знаходився у лівій смузі, завершивши маневр перестроювання, а тому Печерським районним судом міста Києва вірно визначено наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у ДТП, яка сталася 25 лютого 2023 року, ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції висновок експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження від 18 вересня 2023 року №56, складеного судовим експертом ОСОБА_4

Висновок експерта є доказом, якому суд дає оцінку як окремо, так і у сукупності з іншими доказами, і наперед усталеної сили немає.

Оскільки ОСОБА_2 не брав участі у даній справі в суді першої інстанції, а тому останній був позбавлений права подати пояснення по справі та докази на їх підтвердження. Суд апеляційної інстанції вважає за можливе оцінити вказаний висновок експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження від 18 вересня 2023 року №56, складений судовим експертом ОСОБА_4, який попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України разом з іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з висновку експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження від 18 вересня 2023 року №56:

з урахуванням заданих обставин ДТП, водій автомобіля марки «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , рухаючись на вказаній ділянці, по своїй середній смузі руху, з моменту виникнення небезпеки для руху повинен був згідно вимогам п.12.3ПДР вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу;

в даній дорожній обстановці, оскільки зміна напрямку автомобіля «AUDIА6», д.н.з. НОМЕР_1 праворуч вбік смуги руху автомобіля «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 відбулась в той час коли передня частина автомобіля «AUDIА6», д.н.з. НОМЕР_1 знаходилась позаду робочого місця водія автомобіля «Volvo ХС 90», то в даному випадку водій переднього автомобіля не міг впливати на зміну дорожньої обстановки, що створюється позаду, і відповідно подальший розвиток події односторонніми діями водія ОСОБА_2 не визначався, оскільки, здійснюючи рух по своїй траєкторії руху, його функції, як оператора по керуванню транспортним засобом, повинні були бути зосереджені на забезпечення безпеки в напрямку тієї траєкторії руху, по якій він слідував, що дає підстави дійти до висновку про відсутність у водія ОСОБА_2 технічної можливості запобігти даній ДТП;

виходячи з проведеного дослідження, на підставі наданих вихідних даних, з технічної точки зору, в дорожньо-транспортній обстановці, що склалась, в діях водія «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не вбачається не відповідностей з вимогам ПДР, які б в даному випадку знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП;

з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, виконуючи рух в середній смузі водій автомобіля «AUDI А6» ОСОБА_1 (з його пояснень наданих в поліцію: .., «керуючи автомобілем AUDIА6 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Надніпрянське шосе в сторону вул. Оболоні їхав по середній полосі і побачивши, що автомобіль «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 почав різко тормозити я почав плавно зменшувати хід і перелаштовуватись в ліво»...) повинен був дотримуватись безпечної дистанції до переднього автомобіля «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 з таким розрахунком, щоб в разі зниження швидкості водієм автомобіля «Volvo ХС 90», мати можливість, шляхом зниження швидкості, запобігти зіткненню з ним без здійснення будь-якого маневру, що регламентовано вимогами п.1.5, 2.3(д), п.10.1, н.10.3, п.13.1 Правил дорожнього руху України;

в дорожній ситуації що склалася, наявність (відсутність) у водія автомобіля «AUDI А6» ОСОБА_1 технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 і послідуючим зіткненням з автомобілем ««Volvo ХС 90» в даному випадку визначалась виконанням ним вимог п.1.5, п.2.3(д), п.10.1, п.10.3, п.13.1 Правил дорожнього руху України;

виходячи з вищенаведеного, з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, автомобіля «AUDI А6» ОСОБА_1 виконуючи вимоги п.1.5, п.2.3(д), п.10.1, п.10.3, Правил дорожнього руху України мав технічну можливість запобігти даній ДТП;

в дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля «AUDI А6» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.1.5, н.2.3(д), п.10.1, п.10.3, п.13.1 Правил дорожнього руху України і знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП;

в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 рухаючись на вказаній ділянці, по своїй лівій смузі руху, з моменту виникнення небезпеки для руху повинен був згідно вимогам п.12.3ПДР вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу;

виходячи з проведеного дослідження з технічної точки зору, в дорожньо-транспортній обстановці, що склалась в діях водія Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б в даному випадку знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП;

виходячи з аналізу дорожньої ситуації, що склалась, причиною даної пригоди є дії водія автомобіля «AUDI А6» ОСОБА_1 , які не відповідали в даному випадку вимогам п.1.5, н.2.3(д), п.10.1, п.10.3, п.13.1 ПДР.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження від 18 вересня 2023 року №56 обґрунтованим, повним та об`єктивним.

Сукупність наведених вище доказів з урахуванням характеру та локалізації пошкоджень транспортних засобів під час взаємного контактування та відповідних кінцевих положень підтверджує факт того, що водій автомобіля «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 з порушенням вимог п.п.10.1, 10.3, 10.3 ПДР здійснив маневр перестроювання, внаслідок якого відбулося зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 та з автомобілем «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_2 .

З огляду на наявні у справі докази, які у своїй сукупності доводять те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.1, 10.3, 10.3 ПДР України, висновок суду першої інстанції про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, пунктом 7 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п.7 ч.1 ст.274 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.

Отже, аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).

З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а відтак постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нової.

Оскільки адміністративне правопорушення було вчинене 25 лютого 2023 року, а відтак на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, у зв`язку із чим провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підстав п.7 ст.247 КУпАП.

Доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Литвиненка С.С. про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст.ст.38, п.7 ч.1 ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити потерпілому ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року - скасувати та прийняти нову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.