Справа № 489/5384/23
Номер провадження 3/489/2026/23
П О С Т А Н О В А

18 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого: судді Костюченко Г.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст.164 ч.1 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу, ОСОБА_1 11.08.2023 р. по вул. Космонавтів, 43-Д в м. Миколаєві, займалась господарською діяльністю без державної реєстрації як суб`єкта господарування та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до закону, а саме здійснила торгівлю алкогольними напоями, пляшки горілки 0,5 л. за ціною 60,00 грн., чим порушила порядок провадження господарської діяльності та Закону України «Про ліцензування» та ст.58 Господарського кодексу України.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо роль правопорушника в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 33, 245, 252, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд. За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішенні спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті-6 закріплюють гарантії особам при її обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

У п. 82 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 06 липня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів», сформульовані три самостійні критерії для визначення поняття «кримінальне обвинувачення»: перший критерій національного права, другий критерій коло осіб, на яких поширюється закон і характер правопорушення, та третій критерій мети та тяжкості покарання (у залежності від тяжкості визначених законом санкцій та обмежень). Якщо хоча б один із критеріїв може бути застосований у будь-якій справі, то скоєне правопорушення слід розглядати за кримінально-правовим аспектом. У даній справі, з огляду на норму ч. 1 ст. 164 КУпАП, диспозиція якої поширюється на широке коло осіб, які можуть порушувати порядок провадження господарської діяльності, а санкція цієї статті має достатньо суворі види стягнень у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої. На думку суду, це свідчить про те, що санкція вищевказаного закону має каральний і стримуючий характер.

З урахуванням викладеного, слід вважати, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, за своїм змістом і санкціями по двом вищевказаним критеріям, відноситься до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції, із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення даної категорії, суд при оцінці доказів, керується критерієм доведеності винуватості особи у вчиненні проступку поза розумним сумнівом, що є характерним для справ з «кримінальним обвинуваченням». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій, щодо фактів (про це зазначено у п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», у п. 161 рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Із досліджених судом доказів не вбачається достовірне і безсумнівне підтвердження факту, проведення 11.08.2023 р. ОСОБА_1 , господарської діяльності з реалізації однієї пляшки горілки, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання і без отримання дозвільних документів та ліцензії.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 11.08.2023 року містить посилання на встановлені узагальнені відомості, щодо одноразової реалізації особою, яка притягається до відповідальності, однієї пляшки горілки.

У даній справі протокол про адміністративне правопорушення з додатками до нього, не може бути визнаний єдиним належним доказом, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б жодних сумнівів у суду з цього приводу.

На думку суду, фактичних відомостей викладених у цьому документі недостатньо для визнання винуватим зазначеної особи у порушенні порядку провадження господарської діяльності, оскільки нижченаведені докази формують «розумний сумнів» у доведеності зазначеної обставини.

Так, у матеріалах справи відсутні достовірні відомості з відповідного реєстру про не реєстрацію ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, в якості суб`єкта господарської (підприємницької) діяльності, а також відомості про неотримання нею у відповідному державному органі ліцензії на проведення господарської діяльності, що підлягають обов`язковому доказуванню у підтвердження елементів об`єктивної сторони порушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення, такі відомості також не вказані.

За змістом ч. 2 ст. 3, ст. 42 Господарського кодексу України, будь-яка підприємницька (господарська) діяльність повинна мати систематичний і постійний характер (два і більше разів на рік) з надання тих чи інших послуг, виконання робіт з досягненням економічного результату та, з метою отримання прибутку тощо, що також не підтверджено доданими до протоколу матеріалами.

У протоколі про адміністративне правопорушення не наведено посилань на норми чинного господарського законодавства, які порушені особою, щодо якої ініціюється питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки норма диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, є відсилочною, що свідчить про неконкретність сформульованого проступку, який інкримінується ОСОБА_1 . До цього ж, на думку суду, одноразовий продаж 11.08.2023 р. ОСОБА_1 , однієї пляшки горілки особі, не є підприємництвом, як різновидом господарської діяльності і відповідно не є діянням, як обов`язковим елементом об`єктивної сторони порушення, передбаченого вищевказаним законом.

За таких обставин, суд не має можливості притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення. Зокрема, стосовно ч.1 ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб`єкта без укладення трудового договору з порушенням вимог ст.24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати вказаного суб`єкта за ч.1 ст.164 КУпАП, якщо він не є суб`єктом підприємницької діяльності, та/або за ст.265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю події (фактів систематичного проведення господарської діяльності ОСОБА_1 без реєстрації в якості суб`єкта господарської діяльності та без отримання відповідної ліцензії) та за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (не підтверджена наявність об`єктивних ознак вищевказаного проступку та суб`єкта даного проступку: всіх складових об`єктивної сторони у виді діяння та суб`єкта вищевказаного порушення, оскільки матеріалами не підтверджено факт систематичного та цілеспрямованого умисного продажу пляшки горілки вищевказаною особою без реєстрації в якості суб`єкта підприємницької діяльності та без отримання для даного виду дозвільних документів та відповідної ліцензії).

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Г.С. Костюченко