Справа 362/5191/23
Провадження 3/362/2691/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2023 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , начальник служби з охорони праці родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 НГ України, підполковник Національної Гвардії України,

за ч. 4 ст. 212-6 КУпАП.

встановив:

ОСОБА_1 , начальник служби з охорони праці військ і служб військової частини НОМЕР_1 НГ України, підполковник, незаконно скопіював інформацію, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах Служби безпеки України. у паперовій формі, шляхом його фотофіксації на особистий мобільний термінал.Зокрема, ОСОБА_1 сфотографував документ № 17/3/3-4266нт від 09.06.2023 «Щодо пожежовибухонебезпечного періоду», який був адресований командиру військової частини НОМЕР_1 НГ України підполковнику ОСОБА_2 , який встановленим порядком було обліковано у військовій частині НОМЕР_1 НГ України. При цьому, ОСОБА_1 висвітлив вказаний документ в історії месенджеру «WhatsApp» власного профілю.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 12.10.2023 свою вину у скоєному категорично заперечив і пояснив, що цей документ йому надіслали через месенджер «WhatsApp» і він випадково його опублікував. Коли виявив цей факт, то відразу видалив з пам`яті телефону фото цього документа. Вказав, що доступу до його мобільного телефону ніхто не має.

У інші судові засідання (23.10.2023, 01.11.2023) ОСОБА_1 не прибув.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Купрієнко В.М. (діє на підставі ордеру серія АІ № 1461238 від 18.09.2023) просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення. У обґрунтування своєї позиції серед іншого вказав, що ОСОБА_1 не отримував вказаний документ у паперовому вигляді під підпис, так як перебував у той час у іншому місці. Наголосив, що на фотознімку аркуша для рішення командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України зі зворотної сторони якого міститься рукописний надпис «прийнято до виконання. п/п-к (підпис) Поминальний», який надійшов на адресу суду у ході розгляду цієї справи від Департаменту військової контррозвідки СБУ, підпис ОСОБА_1 є підробленим, а тому просив суд призначити почеркознавчу експертизу. Водночас просив суд визнати недопустимим у тому числі цей доказ, оскільки суд його не витребовував з огляду на відсутність у суду повноважень самостійно збирати докази, а сторона захисту, яка наділена правом заявляти такого роду клопотання, з таким клопотанням до суду не зверталася. Також захисник ствердив, що структура мобільного застосунку месенджера «WhatsApp» не містить розділу, який би можна було віднести до «історії месенджеру», а є лише історія спілкування одного користувача цього застосунку з іншим, а тому ОСОБА_1 технічно був позбавлений висвітлити цей документ у історії месенджеру. Крім того вважає, що свідок ОСОБА_3 надала звинувачувальні пояснення під тиском командування військової частини.

У ході судового розгляду судом було здійснено розгляд клопотань сторони захисту, зокрема про виклик у судове засідання свідків, яке було задоволено, а також про призначення почеркознавчої експертизи документа, у задоволенні якого судом було відмовлено.

Свідок ОСОБА_3 (начальник групи документального забезпечення та контролю) пояснила суду, що до військової частини надійшов вказаний документ в паперовій формі, який після резолюції командира військової частини було особисто передано ОСОБА_1 , який його відпрацював і повернув до їх відділу. Пояснила, що після відпрацювання та його повернення даний документ має обов`язково містити відповідний підпис відповідальної особи, що і було виконано. Потім їй стало відомо, що ОСОБА_1 сфотографував вказаний документ та опублікував в історії додатку месенджеру «WhatsApp».

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у розгляді справи, суд встановив таке.

Згідно з ст.ст. 9, 11, 13, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на військовослужбовців покладений обов`язок свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобіганню захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих звичок.

Диспозиція ч. 4 ст. 212-6 КУпАП передбачає відповідальність за незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі -

Стаття 1 Закону України «Про інформацію» визначено поняття «інформація» як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

Судом досліджено письмові матеріали справи, а саме:

-скріншоти профілю ОСОБА_4 у месенджері «WhatsApp»;

-письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 08.08.2023 за якими у червні 2023 року до військової частини надійшов лист № 17/3/3-4266нт від 09.06.2023 «Щодо пожежовибухонебезпечного періоду», адресований командиру військової частини НОМЕР_1 НГ України підполковнику ОСОБА_2 , який був обліковано у військовій частині та після резолюції командира військової частин передано ОСОБА_1 , який останній отримав та ознайомився для подальшого відпрацювання. У липні 2023 року вказаний документ було повернуто до їх відділу після відпрацювання ОСОБА_1 07.08.2023 їй стало відомо, про факт копіювання вказаного документу шляхом фотофіксації та публікування у історії месенджеру «WhatsApp»;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 08.08.2023, де підтверджує факт отримання листа № 17/3/3-4266нт від 09.06.2023 «Щодо пожежовибухонебезпечного періоду», ознайомлення з ним для подальшого копіювання документа для відпрацювання, а також здійснення ним копіювання документа шляхом фотофіксації з метою відпрацювання вказаного документа. У цих же поясненнях вказує, що під час відпрацювання цього документа випадково висвітлив його у історії месенджеру «WhatsApp» власного профілю, а коли це помітив його видалив з власного мобільного терміналу. Також у поясненнях мається інформація про те, що ОСОБА_1 зауважень та доповнень не має, проставлено його підпис;

-матеріали службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 за фактом порушення ОСОБА_1 вимог ст. 212-6 КУпАП, який здійснив незаконне скопіювання інформацію, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій формі Служби безпеки України, шляхом фотофіксації та у подальшому висвітлив в історії месенджері «WhatsApp».

Додатково судом досліджено докази які надійшли до суду 20.10.2023 від 3 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, а саме:

-аркуш для рішення Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який на звороті містить відповідні записи про отримання документу ОСОБА_1 ;

-копія листа 3 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України № 17/3/3-4266нт від 09.06.2023 «Щодо пожежовибухонебезпечного періоду» адресований командиру військової частини НОМЕР_1 НГ України підполковнику ОСОБА_5 , який містить відмітку тримання його 15.06.2023 військовою частиною НОМЕР_1 під вхідним номером 622.

На думку суду, зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом, та зафіксовані у належній процесуальній формі.

Щодо клопотання сторони захисту про визнання доказів, які надійшли до суду 20.10.2023, недопустимими, то суд зауважує на таке.

Відповідно до ст. 255 КУпАП уповноважені на те особи органів Служби безпеки України мають право складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-6 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Зважаючи на зазначені норми законодавства, суд дійшов до висновку про наявність повноважень у працівників Служби безпеки України на проведення перевірки у військовій частині та складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 212-6 КУпАП і збирання доказів учинення відповідного діяння.

За таких обставин вказані особи наділені повноваженнями на складання протоколів та збирання доказів, не обмежені у праві з власної ініціативи скеровувати докази винуватості особи, щодо якої складено протокол, а тому це клопотання сторони захисту відхиляється.

Щодо заперечень сторони захисту.

Твердження сторони захисту щодо неможливості ОСОБА_1 отримати фізично вказаний документ через перебування у іншому місці суд вважає непереконливим, оскільки доказів цього сторона захисту суду не надала, а факт отримання цього документа ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема його письмовими поясненнями від 08.08.2023 та поясненнями свідка ОСОБА_3 ( як письмовими, так і наданими нею безпосередньо суду).

Покликання сторони захисту, що свідок ОСОБА_3 надала неправдиві пояснення через здійснення на неї тиску керівництва військової частини суд відхиляє, оскільки її пояснення є послідовними і незмінними, як письмові, так і ті, які надавала суду, а також вони узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, натомість письмові пояснення ОСОБА_1 від 08.08.2023 та 15.08.2023 є діаметрально протилежними, що суд також бере до уваги.

Зауваження сторони захисту про те, що історія месенджеру «WhatsApp» не містить розділу історії та технічно є неможливим висвітлення зображення для публічного перегляду суд відхиляє, так як з загальнодоступних даних і матеріалів справи (скріншоти) вбачається наявність розділу «історія» у месенджері «WhatsApp», технічна можливість висвітлення там інформації, що є можливим виключно за умови збереження відповідного зображення у пам`яті пристрою, з якого він публікується. Факт публікації цього документа у «історії» цього месенджера підтвердив ОСОБА_1 у судовому засіданні, про що зазначено вище, зауваживши, що зробив це випадково.

Всі інші зауваження сторони захисту, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, так як він незаконно скопіював інформацію, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі, а тому клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини і приходить до переконання про застосування до правопорушника адміністративного стягнення в у виді штрафу в межах санкції ч. 4 ст.212-6 КУпАП.

Щодо накладення додаткового покарання у виді конфіскації незаконно виготовлених копій баз даних, то судом встановлено, що вказаний файл було видалено ОСОБА_1 після встановлення факту його публікації, а тому суд це стягнення не застосовує.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 212, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289, 298, 299, 301, 304, 307 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 4 ст. 212-6 КпАП України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 гривень судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко