ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/440/23 Справа № 707/1828/23 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Миколаєнко Т. А. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Хоміка С.Г. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Хоміка С.Г. на постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 7.07.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ашга-

бат Туркменістан, громадянина Украї-

ни, має вищу освіту, одружений, має

на утриманні неповнолітню доньку

2010 р.н., військовослужбовця ВЧ

НОМЕР_1 , провідний інструктор, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 7.06.2023 р. о 17:30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Almera» р/номер НОМЕР_2 на автомобільній дорозі сполученням Канів - Чигирин, при виїзді на перехрестя з автодорогою Золотоноша Черкаси Сміла, не надав переваги в русі автомобілю марки «Toyota Camry» р/номер НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення із ним, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Захисник Хомік С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутностю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 на автомобілі «Nissan Almera» дійсно рухався по другорядній дорозі, через велике скупчення автомобілів перед перехрестям на якому розташовані блокпости, водії автомобілів, що рухались по головній дорозі вирішили надати право проїзду перехрестя автомобілям, що рухались по другорядній дорозі. Побачивши сигнали автомобілів з головної дороги, ОСОБА_1 почав проїжджати перехрестя, але в цей час водій автомобілю «Toyota Camry» р/номер НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, виїхав на перехрестя з правого ряду прямо, хоча рух з правого ряду дозволений на тому перехресті відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків лише направо. Тому вважає, що ДТП сталося у зв`язку з порушеннями ПДР саме водієм автомобіля «Toyota Camry», а тому постанова суду повинна бути скасована і провадження по справі закрите.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника Хоміка С.Г., правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її по викладених в ній доводам, а також звільнити від сплати судового збору, тому що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, перед-баченого ст. 124 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною.

За приписами п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Вказаних вимог ПДР України ОСОБА_1 не виконав, що призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів. Тому доводи апеляційної скарги про порушення водієм ОСОБА_3 правил проїзду перехрестята та вимоги п. 1.4. ПДР України є необґрунтованими та таким, що не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 16.11 ПДР України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджена даними протоколу про адмінправопорушення серії ААБ № 030766 від 7.06.2023 р.; схемою місця ДТП від 7.06.2023 р., до якої учасники ДТП зауважень не висловили; письмовими поясненнями ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази вказують на те, що ДТП сталася в результаті порушень вимог ПДР України саме водієм ОСОБА_1 , оскільки між порушенням останнім ПДР України і виникненням ДТП наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок.

За змістом ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є правильним та відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, згідно п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками, а тому доводи апеляційної скарги про те, що водії автомобілів, що рухались по головній дорозі вирішили надати право проїзду перехрестя автомобілям, що рухались по другорядній дорозі і ОСОБА_1 почав проїжджати перехрестя з порушенням ПДР України, апеляційний суд визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах нормативних актів, а тому не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рі-шення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, вико-ристаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

При накладенні стягнення, суд першої інстанції у відповідності до ст. ст. ст. 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України, яке скоєне ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан та призначив останньому стягнення в межах санкції статті, а тому підстав для зміни чи скасування постанови суду немає.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог ст. 280 КУпАП, а саме повністю з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дано належну оцінку схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни.

Згідно п. 13) ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій. На підтвердження цієї обставини ОСОБА_1 надав копію посвідчення, згідно якої він є учасником бойових дій. За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору шляхом зміни постанови суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 7.07.2023р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн. змінити.

Виключити з постанови суду першої інстанції вказівку про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,8 грн.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника Хоміка С.Г. залишити без задоволення

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.