Справа № 303/4133/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Відповідно до постанови, 05.04.2021, о 02 год 30 хв, у м. Мукачево по вул. Руська, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ШКОДА ФАБІЯ», н.з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, незв`язне мовлення, від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Зазначає, що місцевий суд його не повідомив про розгляд справи, чим позбавив апелянта надати відповідні пояснення, заявляти клопотання та скористатися послугами захисника. Вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Зазначає, що суд не з`ясував фактичні обставини справи та дійшов передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо нього. Про те, що справа призначена до розгляду у суді першої інстанції на 23.06.2021 ОСОБА_1 була надіслана судова повістка про виклик до суду, яку ОСОБА_1 отримав особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 9). З оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 до суду не з`явився, жодних заяв та клопотань про відкладення судового засідання на інший день не подавав. При цьому, копію оскаржуваного судового рішення йому направлено у встановлений законом триденний строк, а саме 23.06.2021 однак, дані про те, що апелянт її отримав своєчасно, - відсутні. Тому, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк з обґрунтуванням мотивів незаконності та необґрунтованості постанови ; причини пропуску строку визнаються поважними, строк поновлюється.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак до суду не з`явився, хоча знає про те, що в суді розглядається подана особисто ним апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від ОСОБА_1 не надходило. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 береться до уваги, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційним судом також береться до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 01.12.2021 (а. с. 17), 27.01.2022 (а. с. 18), 13.05.2022 (а. с. 19), 19.04.2023 (а. с. 21), 24.07.2023 (а. с. 23). У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088014, зазначено, що 05.04.2021, о 02 год 30 хв, в у. Мукачево по вул. Руська, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ШКОДА ФАБІЯ», н.з. НОМЕР_1 . Після зупинки т/з працівниками поліції, ОСОБА_1 , який перебував з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, незв`язне мовлення, від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Даними протоколу підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу у присутності двох свідків, громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами підтвердили, що обставини, викладені у протоколі мали місце 05.04.2021 за участі ОСОБА_1 .
Також судом досліджено відеозапис, що міститься на DVD диску, на якому зафіксовано що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, на що останній категорично відмовився, аргументуючи тим, що працівники поліції йому безпідставно запропонували пройти освідування, тому проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння він наміру не має, як і підписувати протокол не бажає.
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Станкович П. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 оскаржував дії поліцейського, що дає підстави для висновку про те, що апелянт погодився із законністю дій працівника поліції.
Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відсутні, оскільки свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Фактично відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.
Твердження ОСОБА_1 про порушення його права на захист у зв`язку з розглядом справи за його відсутності, не визнаються, з урахуванням конкретних обставин справи, підставою для скасування оскаржуваної постанови, при цьому береться до уваги, що суд апеляційної інстанції поновив апелянту строк на апеляційне оскарження судового рішення.
При оцінці доводів апелянта про те, що місцевий суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, не з`ясувавши фактичні обставини справи, апеляційний суд визнає такі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються належними та переконливими доказами.
Переконливих доводів, які безумовно спростовували висновки судді у постанові, при розгляді апеляційної скарги не наведено, крім того, апелянт не посилається на конкретні обставини, які були невраховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному правопорушенні; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН