ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, та його захисника адвоката Бабічук А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бабічук А. С. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 445205, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 липня 2023 року о 15 год 49 хв., знаходячись в м. Чернівцях, по вул. Південно-Кільцева б/9, керував транспортним засобом марки «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку як на місці правопорушення та в медичному закладі відмовився. Чим порушив пункт 2,5 правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 адвокатом Бабічук А. С. подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову судді, якою притягнуто до адміністративної відповідальності її підзахисного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до

ЄУНСС: 727/7878/23 Головуючий у І інстанції: Гавалешко П. С.

Номер провадження: 33/822/667/23 Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.

дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначає, що підставами для скасування оскаржуваної постанови суду є: - відсутній факт керування транспортним засобом; - особа не погодилася з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення; - права особі не були роз`ясненні, згідно ст. 268 КУпАП та Конституції України; - виявлення ознак, як підстави для проведення огляду на стан сп`яніння не було зафіксовано та не було виявлено у ОСОБА_1 ; - в матеріалах справи відсутні будь-які докази про порушення ОСОБА_1 ПДР, за порушення яких останній міг би бути зупинений працівниками поліції.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Бабічук А. С., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до норм ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це фундаментальний правовий принцип і правова доктрина, яка передбачає, що жодна людина не є вище закону, що ніхто не може бути покараним державою, крім як за порушення закону, і що ніхто не може бути засудженим за порушення закону іншим чином, ніж у порядку, встановленому законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП встановлено, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 445205 від 22.07.2023 року (а. с. 1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 3); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ЧОНД від 22.07.2023 р. (а. с. 4); відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення (а. с. 08).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

Апеляційним судом із наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернівецькій області ДПП рядового поліції Корнецького І. Р. щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було встановлено, що відеозапис розпочинається з того, як працівники поліції приїхали на виклик щодо конфлікту сусідів за паркомісце, при цьому водія ОСОБА_1 не було біля припаркованого його автомобіля, останній перебував вдома, невдовзі рядовий поліції ОСОБА_2 піднявся до місця проживання ОСОБА_1 та покликав його на вулицю до його припаркованого автомобіля. Далі йде вияснення стосунків між сусідами та мирне вирішення конфлікту. Перепаркування транспортного засобу марки «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_1 було здійснено сусідкою, а не водієм ОСОБА_1 . При цьому, на наявних в матеріалах справи відеозаписах відсутнє керування вказаним транспортним засобом саме ОСОБА_1 (відеозапис 476049 22/07/20, 476568 22/07/2).

Зазначені обставини були підтверджені ОСОБА_1 на вищевказаних відеозаписах та захисником Бабічук А. С. в судовому засіданні апеляційного суду.

При цьому ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним вказаним транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції.

Разом з цим, на відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки поліцейськими транспортного засобу чи керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; поінформування ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»; роз`яснення ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; відсутня процедура виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того, переглядаючи відеозаписи, надані працівниками поліції апеляційним судом встановлено, що ними не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, при зазначених у протоколі обставинах, оскільки з наданих відеозаписів не убачається жодних дій по їх встановленню і їх оголошення ОСОБА_1 .

Не містять матеріли справи належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ПДР і як наслідок його законного зупинення за таке порушення.

При цьому, сторона захисту у апеляційній скарзі зазначала, що не було зупинки транспортного засобу та не було зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 , а тому останньому безпідставно було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, уповноважений орган не надав суду доказів, які би спростовували вище вказані твердження сторони захисту.

Тобто доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і відповідно не був зупинений працівниками патрульної поліції, не спростовані, а тому за недоведеністю обов`язкової ознаки об`єктивної сторони - керування транспортним засобом, не доведена і наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях останнього.

Разом із цим, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні поліцейським взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернівецькій області ДПП рядовим поліції Корнецьким І. Р. зазначеного протоколу, зокрема ст. 256 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 Розд. 2 Інструкції, п. 2 Розд. 1 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП, оскільки, згідно долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що водію ОСОБА_1 уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

При цьому, працівниками поліції не було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності другий примірник протоколу, що також підтверджується відеозаписами.

До того ж поліцейськими було порушено п 10 Розд. 2 Інструкції, оскільки ними не було складено акт огляду на стан сп`яніння у двох примірниках, один з яких мав бути вручений водію.

Окрім вищезазначеного, дослідженням матеріалів справи, встановлено, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів (а. с. 4) не відповідає формі, передбаченій в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735.

Більше того, вищевказане направлення не містить підпису особи, яка його склала, що ставить під сумнів відомості в ньому зазначені.

Також, із вищевказаного відеозапису вбачається, що поліцейський не встановлював та не перевіряв наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі. Також, згідно відеозапису, поліцейський не повідомляв ОСОБА_1 , які саме ознаки вбачає у нього. На відеозаписах не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, а також наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не дозволяє зробити висновків про те, чи були у водія наявні ознаки, які вказані поліцейським у протоколі, акті або направленні на огляд, або у постанові суду, оскільки згідно до відеозапису, наявність таких ознак поліцейський у водія не встановлював та не перевіряв. Також не повідомляв водію, які ознаки і якого сп`яніння вбачає у нього, у зв`язку із якими ознаками пропонує пройти огляд на стан сп`яніння.

А тому, такий доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд визнає недопустимим, оскільки такий отриманий з порушенням вимог закону.

Не містяться в матеріалах справи і відомості щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, чи про тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що поліцейським при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушено вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 адвоката Бабічук А. С., задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Чернівецького

апеляційного суду В. П. Давній