Справа № 308/6507/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
17.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ковальчук О. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Ковальчук О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 травня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , стрілець-радіотелефоніст 1 відділення 1 взводу охорони СР 1 СБ військової частини НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
Згідно з постановою, 15.03.2023, приблизно о 17 год 00 хв, солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини № НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Правопорушення вчинене повторно та в умовах воєнного стану. Вказаними діями, ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Ковальчук О. В., просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. В обґрунтування доводів зазначає, що під час розгляду справи у місцевому суді не користувався послугами адвоката і не до кінця міг висловити свою думку стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, надалі, 19.06.2023 ним був укладений договір про надання правової допомоги з адвокаткою Ковальчук О. В., яка від його імені подає апеляційну скаргу. Вказує на незаконність постанови, просить її скасувати. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не слід вважати належним доказом у справі, оскільки у ньому відсутні посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення. Вважає, що при складанні медичного висновку, такий зроблений виключно на підставі результатів експрес-тесту, який засвідчив тільки попередній результат освідування. Не дивлячись на вимогу ОСОБА_1 взяти у нього на аналіз кров, вказане прохання було проігноровано. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ковальчук О. В., яка підтримала клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що відносно нього був складений протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом у протоколі. Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, хоча і повідомлявся належним чином про дату, місце й час судового засідання. Однак, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати слушними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження судового рішення, позаяк у розгляді справи у суді першої інстанції участі не брав. Так, відомостей про те, що ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції 05.05.2023, у матеріалах справи немає, натомість наявні дані про те, що зі змістом оскаржуваної постанови адвокатка Ковальчук О. В. ознайомилась 19.06.2023. Тому, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк з обґрунтуванням мотивів незаконності та необґрунтованості постанови.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокатки Ковальчук О. В. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності сторони захисту береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення особисто ОСОБА_1 та довідкою про доставку SMS повідомлення адвокатці Ковальчук О. В. від 18.08.2023, при цьому, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення судового засідання на іншу дату від вказаних осіб до суду на надходило. Апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції також враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП у діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Так, місцевий суд обґрунтовано визнав належним доказом у справі протокол про військове адміністративне правопорушення серії НГУ №269423, з якого вбачається, що 15.03.2023, приблизно о 17 год 00 хв, солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Правопорушення вчинене повторно та в умовах воєнного стану. Вказаними діями, ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП. Даними протоколу підтверджується, що такий складено у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та за особистої участі ОСОБА_1 , який своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений.
Медичним висновком КНП «ЗОМПЗ та НЗ №544 підтверджується, що направлений на освідування 15.03.2023 о 18 год 00 хв, ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Своїм підписом у медичному висновку ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом висновку його також ознайомлено.
У матеріалах спарив міститься службова характеристика ОСОБА_1 стрільця радіотелефоніста 1-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО, відповідно до якої ОСОБА_1 сумлінно виконує військову справу, ініціативний, хоробрий, однак допускає негідних вчинків (а. с. 14).
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що уповноважена на складання протоколу особа полковник ОСОБА_4 був упереджений під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, і сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги на такі не посилалася.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості полковника ОСОБА_4 у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що полковник ОСОБА_4 при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги жодних підтверджуючих відомостей, які вказують на те, що стосовно ОСОБА_1 з боку уповноважених на складання протоколу осіб були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії, стороною захисту не додано доказів, які можуть свідчити про цей факт.
При цьому місцевим судом правильно встановлено фактичні обставини справи та констатовано, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП доведена належними та достатніми доказами.
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як належні докази у справі про адміністративне правопорушення.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачено, що розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.
Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.
Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який продовжувався.
З протоколу про військове адміністративне правопорушення та інших письмових доказів убачається, що 15.03.2023, приблизно о 17 год 00 хв, солдат ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння перебував на території військової частини НОМЕР_1 . Правопорушення вчинене повторно та в умовах воєнного стану. Солдата ОСОБА_1 направлено до КНП КНП «ЗОМПЗ та НЗ» на освідування, відтак медичним висновком №544 підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Своїм підписом у медичному висновку ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом висновку його також ознайомлено.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.
За таких обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП об`єктивно доведена зібраними по справі доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 , які полягають у тому, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), у тому числі поза військовою частиною і під час виконання державних обов`язків в умовах особливого періоду, перебував у нетверезому стані та протягом року якого було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
Щодо тверджень апелянтки про невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, то вони є необґрунтованими, оскільки вчинене ОСОБА_1 порушення є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, викладені у постанові висновки підтверджені належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом у порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
Апеляційним судом визнаються безпідставними і такими, що не підтверджені жодними доказами доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не слід вважати належним доказом у справі, оскільки у ньому відсутні посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення. Вказані доводи свого підтвердження не знайшли, позаяк дослідивши зміст протоколу про військове адміністративне правопорушення НГУ №269423, оформлений відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд констатує, що уповноважена на складання протоколу особа, - полковник ОСОБА_4 дотримався вимог статей 254, 255, 256 КУпАП. У протоколі чітко вказано, що 15.03.2023, приблизно о 17 год 00 хв, солдат ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння перебував на території військової частини НОМЕР_1 . Правопорушення вчинене повторно та в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
При цьому, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 медичний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з підстав його неповноти або недостовірності відомостей, викладених у ньому не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу, тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо того, що медичний висновок зроблений виключно на підставі результатів експрес-тесту, який засвідчив тільки попередній результат освідування, при цьому вимога ОСОБА_1 взяти у нього на аналіз кров, була проігнорована.
У цьому контексті апеляційний суд бере до уваги те, що будь - яких підстав вважати, що медичний висновок не може бути належним доказом у справі не має, позаяк ОСОБА_1 не заперечував той факт, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відповідно до встановленого законом порядку. Крім того, жодних скарг, зауважень чи застережень щодо змісту медичного висновку ОСОБА_1 не висловлював, пояснень з приводу вказаної події не надав, медичний висновок не оскаржував. Тому, факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити адвокатці Ковальчук О. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Ковальчук О. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 травня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН