Справа№938/642/23
Провадження № 3/938/359/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, місце народження: с.Сінне Балтського району Одеської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого (згідно даних протоколу),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинив спробу перетинання державного кордону України, в тому числі групою осіб, за наступних обставин.

03.08.2023 о 14.50год прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 488 прикордонного знаку на відстані 10км. від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ, Верховинського району Івано-Франківської області, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в межах прикордонного контрольованого району був затриманий гр. ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетинання державного кордону з України групою осіб поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України", тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 21.08.2023, та були призначені до розгляду цього ж дня о 18год 00хв.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 13.09.2023.

З долученого до матеріалів справи, письмового пояснення майстра-сержанта ОСОБА_3 встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є військовослужбовцем Нацгвардії 50-го полку, в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, судові повістки про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 13.09.2023 скеровувалися йому, як на поштову адресу за місцем його проживання, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, так і на адресу військової частини НОМЕР_1 .

В судове засідання 13.09.2023, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , не з`явився. Причини неявки суду, не повідомив.

08.09.2023 на адресу суду від т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_4 на адресу суду надійшов лист № 50/41-3864 від 04.09.2023 (Вх.№2979/23), яким він повідомив суд про те, що відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.08.2023 (у справі №344/14186/23) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», у зв`язку з чим вручити йому судову повістку не представилося можливим.

Поштове відправлення, яким суд скеровував судову повістку про виклик до суду ОСОБА_1 , за адресою його місця проживання ( АДРЕСА_1 , 09.10.2023 повернулася на адресу суду без вручення адресату, із відміткою поштової установи «повертається, за закінченням терміну зберігання».

В подальшому, судове засідання двічі відкладалося, а саме на 03.10.2023 та 20.10.2023. З метою належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце судового проведення судового засідання та недопущення порушення його права на захист судові повістки про його виклик в судове засідання було скеровано до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» з роз`ясненням про його право на участь судовому засіданні в режимі відеконференції. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та розписки про вручення судової повістки такі були отримані УВП №12 18.09.2023 та 13.10.2023, та в подальшому вручені особі, що підтверджується зокрема розпискою від 19.10.2023.

Однак, від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило ні письмових пояснень по суті справи, ні клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження чи відмову від одержання.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП законодавцем закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 достовірно було відомо про розгляд справи судом та він вважається, таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Отже, судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 надати свої аргументи під час слухання справи у суді, однак він цим правом не скористався, А тому завершення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 жодним чином не призведе до порушення його процесуальних прав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, відповідно до вимог ст.2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" основними функціями Державної прикордонної служби України є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України "Про розвідувальні органи України" та «Про оперативно-розшукову діяльність".

Статтею 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України "передбачено права Державної прикордонної служби України. За якою, органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право втому числі, вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України (п. 12).

Крім того, відповідно до Постанови КМУ від 27.07.1998 № 1147 "Про прикордонний режим" постановою установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу у межах прилеглих до кордону територій селищних і сільських рад, де запроваджується прикордонний режим та затверджено перелік міст і районів, в межах територій яких можуть бути встановлені контрольовані прикордонні райони, в тому числі до переліку яких у Івано-Франківській області увійшов Верховинський район.

Також Постановою КМУ №304 визначено межі прикордонної смуги в межах прилеглих до кордону територій селищних та сільських Рад народних депутатів.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 2 ст. 204-1КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України, в тому числі групою осіб, будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч.1,2 ст.9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч.3 ст.9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Відповідно до ч. 1 ст.12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Суд враховує, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Суд також приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Відповідно до ст.106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП підтверджується наступними письмовими доказами наявними в матеріалах справи:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії №ЗхРУ №132083 від 03.08.2023 та протоколу про адміністративне затримання від 03.08.2023,згідно з яких, 03.08.2023 о 14.50год прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 488 прикордонного знаку на відстані 10000м. від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ, Верховинського району Івано-Франківської області, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в межах прикордонного контрольованого району був затриманий гр. ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетинання державного кордону з України групою осіб поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України", тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП;

-поясненнями майстра-сержанта ОСОБА_3 в яких він доповідає, про те, він спільно зштаб-сержантом ОСОБА_5 та старшим сержантом ОСОБА_6 з 20.00год 02.08.2023 по 20.00год 03.08.2023 виконували завдання з охорони державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль». Близько 14.50год на напрямку 488 прикордонного знаку в 10км. від державного кордону на території Зеленської ОТГ, Верховинського району Івано-Франківської області, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ними було виявлено та затримано дві особи гр. України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які рухалися в сторону державного кордону. Будучи особами призивного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону під час військового стану, передбачених п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 та перебування в Верховинському контрольованому прикордонному районі Івано-Франківської області, чим порушили вимоги додаткових режимних обмежень встановлених наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 07.07.2022 року №52 «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень Верховинському контрольованому прикордонному районі у межах території Івано-Франківської області», виданого па підставі п.5 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМ України від 27.07.1998 р. №1147 та ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

В ході первинного опитування затримані не змогли пояснити мету перебування в прикордонному контрольованому районі, маршрут руху.

В подальшому затримані громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були доставлені до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для з`ясування обставин правопорушення та складення адміністративно-процесуальних документів. Після проведення фільтраційних заходів із затриманими, було встановлено, що громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є військовослужбовцями Нацгвардії 50-го полку, в/ч НОМЕР_1 . На даних громадян складено протокол про адміністративне правопорушення та передано військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 .

Також до матеріалів справи долучено пам`ятку щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку від 03.08.2023 та бланк пояснень, в яких міститься зазначення про те, що ОСОБА_1 від підпису та нандання пояснень відмовився в присутності свідків.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Також судом враховується, що адміністративна відповідальність за ч.2 ст.204 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, і для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Суд не вбачає будь-яких порушень при здійсненні затримання ОСОБА_1 , оскільки такі дії працівників прикордонної служби відповідають вимогам ст.260, 261, 262 КУпАП, ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

За таких обставин, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, враховуючи факт перебування ОСОБА_1 в межах контрольованого прикордонного району, приходжу до безумовного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а саме у спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон доведена.

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також а також те, що правопорушення вчинене під час дії воєнного стану, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.204-1 КУпАП, що на думку суду, буде відповідати завданням КУпАП та достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З приводу додаткового покарання у виді конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, слід зазначити, що до матеріалів даної справи протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів не долучено, що свідчить про те, що таких знарядь і засобів не виявлено.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 536,80грн.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС