Справа №751/8610/23
Провадження №3/751/3190/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

секретаря Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з даних протоколу не працює, місце проживання: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

за участі особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Бредюка О.М.,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 р. о 08 год 25 хв в м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 50, зі сторони вул. Музична в напрямку вул. Малясова, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai i30» /д.н.з НОМЕР_1 /, та не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, у разі виникнення небезпеки для руху не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного обїзду перешкоди, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини і скоїв наїзд на перешкоду (електроопору ВКЗ).

В результаті ДТП транспортному засобу та технічним засобом організації дорожнього руху завдано механічних пошкоджень, а їх власникам матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1,12.3 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини вчинення ним правопорушення за ст.124 КУпАП не визнав та надав показання, що причиною даної ДТП є порушення правил дорожнього руху іншим учасником дорожнього руху, а саме водієм автомобіля «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_2 / - ОСОБА_2 , який рухаючись попереду, різко змінив напрямок руху, а саме перестроївся з лівої в крайню праву полосу, тим самим створив аварійну обстановку.

Допитаний в судовому засідання як свідок ОСОБА_2 надав показання, що 27.09.2023 р. зі сторони вул. Музична в напрямку вул. Малясова, він керував автомобілем «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_2 /. Попереду нього їхав автомобіль, який почав різко зупинятись, у зв`язку з чим він був вимушений пригальмувати, а в подальшому, подивившись у дзеркало заднього виду та пересвідчившись у відсутності перешкод, увімкнув показник повороту та здійснив його об`їзд. Свідок наголосив, що в момент об`їзду позаду нього жодних автомобілів не було. Продовжуючи рух прямо, він побачив як інший автомобіль, який їхав позаду, в`їхав в електроопору. Свідок категорично заперечував, що в даній обстановці саме його дії зумовили ДТП. Причина його зупинки була обумовлена виключно бажанням допомогти іншому водієві.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме - порушення правил дорожнього руху, наслідком чого стало пошкодження транспортного засобу та електроопори.

Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п.12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , то предметом судового розгляду у даній справі є виключного відповідність його дій, як водія, вимогам ПДР.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, незважаючи на заперечення останнім своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 27.09.2023 р. серії ААД № 610746 та відеозаписом до нього; схемою місця ДТП на якій не зафіксовано слідів екстренного гальмування автомобіля «Hyundai i30»; письмовими поясненнями учасників дорожнього руху.

Всі вище вказані докази є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Суд, проаналізувавши наявні в справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з порушенням ОСОБА_1 вимог п.12.1, 12.3 ПДР, що і було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

В конкретній дорожній обстановці не обрання водієм ОСОБА_1 безпечної швидкості руху вплинуло на його можливість своєчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки, що підтверджується відеозаписом до протоколу, та узгоджується з інформацією, зафіксованою на схемі місця ДТП.

Більше того, саме дотримання правил дорожнього руху щодо вибору безпечної швидкості руху та своєчасності виявлення небезпеки для руху, в даному випадку, надавали водію ОСОБА_1 об`єктивну можливість уникнути зіткнення, в тому числі застосувавши екстренне гальмування або маневр з`їзду праворуч на територію парковки, на якій були відсутні транспортні засоби, що цілком співвідноситься зі схемою ДТП та не суперечить поясненням самого водія. Навпаки, відсутність гальмівного шляху свідчить про відсутність з боку водія будь-яких активних дій щодо уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Суд приходить до висновку, що автомобіль «Hyundai i30» /д.н.з НОМЕР_1 / під керуванням ОСОБА_1 в порівнянні з іншими транспортними засобами мав вочевидь більшу швидкість, що підтверджується рухом його автомобіля з різким випередженням (прискоренням) та на думку суду є прямим доказом порушень водієм вимог п.12.1,12.3 ПДР.

Окремо суд також звертає увагу на те, що з долученої стороною захисту фото таблиці вбачається розташування неподалік від місця ДТП нерегульованого пішохідного переходу, однак навіть наближення ОСОБА_1 і до відповідного переходу, позначеного дорожнім знаком та дорожньою розміткою, не обумовило обрання ним безпечної швидкості руху, щоб мати змогу повністю контролювати дорожню обстановку, із врахуванням того, що перед ним в попутному напрямку рухались інші транспортні засоби, що у свою чергу, негативно впливало на видимість, щоб мати змогу постійно контролювати рух і безпечно керувати автомобілем.

Створення аварійної ситуації на дорозі водієм ОСОБА_2 , внаслідок різкої зміни напрямку руху його транспортного засобу, на що посилається сторона захисту, не виключає обов`язок ОСОБА_1 обирати у встановлених межах безпечну швидкість руху, а тому не може бути підставою для висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, жодних доказів того, що ДТП сталося за умови, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 порушуючи правила дорожнього руху почав змінювати напрямок руху, матеріали справи не містять і такі докази у розпорядження суду надані не були. Сам же водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» таку обставину категорично заперечив. При цьому, в даному випадку, в межах адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 суд позбавлений можливості надавати оцінку діям водія ОСОБА_2 , проте не позбавлений можливості врахувати попередньо встановлені порушення в його діях, за наявності таких, у відповідних рішеннях, що набули чинності.

З іншого боку, відсутність у даному випадку адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 не впливає на винуватість ОСОБА_1 , оскільки його вина підтверджується сукупністю допустимих доказів, в той час як дорожньо-транспортні пригоди можуть бути скоєні за умов винуватості однієї або кількох учасників дорожнього руху, що і покладає на суд обов`язок встановити причинно-наслідковий зв`язок саме у недотриманні водієм ПДР та наслідками, зокрема, у вигляді матеріальних збитків.

Потреба в інших спеціальних дослідженнях для встановлення вини ОСОБА_1 , з огляду на обсяг наявних в матеріалах справи доказів, на думку суду відсутня.

Вищезазначені факти вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, під час розгляду справи не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує характер та обставини вчиненого ним адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, офіційно не працюючого, ступінь вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Обставин, які б позбавляли можливості суд застосувати до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу не встановлено. Окрім того, суд також вважає, що в даному випадку саме такий вид і розмір стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.124, ст.ст.221,283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн (п`ятсот тридцять шість) 80 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г.Павлов