Справа № 331/3957/23
Провадження № 3/331/1475/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №388788 від 06.06.2023 року, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, маючого інвалідність, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису протоколу серії ААД №388788 від 06.06.2023 року 06.06.2023 року о 12-25 годин в м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул. Глісерна біля буд. 20-а водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Від керування відсторонений.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не визнав. Пояснив, що дійсно він вживав алкогольні напої та перебував в машині, яка була припаркована біля його будинку. До нього підійшли працівники поліції та вимагали пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він і не приховував, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, одночасно заперечував, що керував транспортним засобом, адже навіть ключів від машини не мав.

Адвокат, який діє в інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_2 , підтримав пояснення ОСОБА_1 та додав, що матеріалами справи не доведено обставини, про які зазначено у протоколі. У матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 .. Просив закрити провадження у справі з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відсутність доказів керування транспортним засобом, що є одним із обов`язковою частиною об`єктивної сторони. Додатково просив для підтвердження своїх доводів викликати та опитати свідків в судовому засіданні.

Опитана у судовому засадні як свідок ОСОБА_1 вказала, що її чоловік, ОСОБА_1 , перебуваючи в сані сп`яніння, сидів в машині, всі події, а саме розмову із працівниками патрульної поліції вона бачила та чула, адже в цей момент визирала у вікно. Ключі від автомобіля на той момент були в неї якраз на випадок, якщо ОСОБА_1 навіть і захоче сісти за кермо та поїхати.

Свідок ОСОБА_3 вказала в судовому засіданні, що вона також спостерігала вказані події з вікна, коли перебувала вдома. Не заперечувала факту перебування її сина, ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, однак стверджувала, що він не керував транспортним засобом. Коли під`їхали співробітники поліції, вона спустилася до автомобіля, і пояснювала поліцейським, що її син нікуди не їхав.

Заслухавши ОСОБА_1 , адвоката, свідків, дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Виконання вищевказаного пункту 2.5. Правил дорожнього руху щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Порядок проходження водіями огляду на стан сп`яніння в Україні визначається «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції» затверджену спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція) та положеннями ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери 471407. Суд встановив, що вказаний відеозапис не містять доказів на підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 .. Відеозапис починається з того моменту як автомобіль патрульних поліцейських під`їжджає до транспортного засобу, який припаркований біля будинку. В ході розмови з ОСОБА_1 працівники патрульної поліції пропонують йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 6810, на що ОСОБА_1 погоджується, однак не проходить, пояснюючи це тим, що він сидів в машині та не керував. Сам ОСОБА_1 на відеозаписі не заперечує, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вказує, що не керував, лише мав намір переставити автомобіль. При спілкуванні патрульних з ОСОБА_1 перебуває його дружина, яка вказувала, що ключі від автомобіля знаходяться у неї та ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а патрульні говорять про те, що вони приїхали на виклик, бо отримали повідомлення від громадян, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Ані видимих механічних пошкоджень на транспортному засобі, чи пошкодження забору, чи будь-якої забудови пошкоджених ОСОБА_1 на відеозаписі немає, як і не має доказів керування транспортним засобом останнім, в якості відомостей, відповідно до Андмінпрактики також немає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnited Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність доказів, які можуть підтвердити наявність у діях ОСОБА_1 обов`язкового елементу об`єктивом сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом, тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 130, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.М. Кольц