ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/205/22 Номер провадження 33/814/569/23Головуючий у 1-й інстанції Оболєнська С.А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисника адвоката Нескородя Віталія Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою, АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Чутівського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 04 травня 2022 року о 10 год 34 хв автодорозі Київ Харків - Довжанський, 395 км керував автомобілем VW TOURAN, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився у встановленому законом порядку, порушивши вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить постанову Чутівського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2022 року скасувати та постановити у цій справі нове рішення, яким провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його діях.

Скаржник вважає, що оскаржуване судове рішення було винесено при невсебічному, неповному і необ`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилається на численні порушення під час складення протоколу, на які суддя суду першої інстанції не звернув увагу.

Зазначає, що працівники поліції порушили процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 вказує, на незаконні дії з боку працівників поліції під час зупинки транспортного засобу, на проведення незаконного огляду автомобіля та особистих речей та на тиск з боку працівників поліції.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Нескородь В.М. в судовому засідання апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній наведених.

Просили апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Мотиви суду

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як передбачено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в статтях 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Зазначених вимог місцевий суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які істотно вплинули на висновки щодо визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вважаючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведеною, суд першої інстанції послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ 020968 від 04 травня 2022 року (а.с.1), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 травня 2022 року (а.с.2), показання свідків (а.с.3-4), та відеозапис що мається у справі (а.с.7).

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: 1) керування транспортним засобом та 2) перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) чи відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особудо найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у випадку виявлення ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння, огляд особи проводиться у найближчому медичному закладі та розділом ІІІ цієї ж інструкції в якому зазначається, що перелік закладів визначається МОЗ України та його територіальними підрозділами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з наявного відеозапису вбачається, що працівники поліції не виконали вимогу Інструкції щодо забезпечення доставки до найближчого медзакладу ОСОБА_1 , а обмежились лише виписаним, вже після отриманої відмови від проходження огляду, направленням до КП «ПОЦТЗПОР», яке знаходиться у місті Полтаві. Так і не роз`яснивши останньому, чому він не може пройти огляд саме у найближчому медзакладі.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді щодо ОСОБА_1 , датою вчинення правопорушення останнім є 04 травня 2022 року. Місцем вчинення правопорушення автодорога Київ-Харків-Довжанський, 395 км і найближчим медзакладом де проводиться огляд Чутівська ЦРЛ.

Посадовими особами, що складали протокол про адміністративне правопорушення не надано суду доказів, що Чутівська ЦРЛ не могла проводити на той час огляд водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, чи не була віднесена до переліку медзакладів, які мають право проводити такий огляд.

Разом з тим, найбільш наближеними, після Чутівської ЦРЛ, є також Карлівська РЛ, Машівська ЦРЛ, однак направлення до них також не було видано та не надано доказів, що вони не могли проводити огляд на стан сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого).

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до Наказу Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної адміністрації № 301 від 15 грудня 2020 року затверджено Перелік лікувально-профілактичних закладів області, яким надається право проведення медичних оглядів з метою виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до яких віднесено, зокрема: Чутівську ЦРЛ, Карлівську РЛ та Машівську ЦРЛ.

Проте, як уже зазначалося, направлення було видано до КП «ПОЦТЗПОР», яка не є найбільш територіально наближена з поміж інших.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує всі органи державної влади та їх посадових осіб діяти лише у спосіб визначений законом.

Частиною 4 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулася о 08-10 год (2-й файл відеозапису з монітора іншого носія), а пропозиція пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння було зроблено 11-36 год, направлення на огляд з метою встановлення ознак наркотичного сп`яніння, яке мається в матеріалах справи видалося о 11-40 год в порушення вимог вище вказаної статті.

Крім того, відповідно пункту 9 частини 1 статті 31, статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції використовують спеціальні технічні засоби фото- і відеотехніку з виявлення та/або фіксації правопорушень та Наказом Міністерства Внутрішніх Справ № 1026 від 18 грудня 2018 року затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 11 січня 2019 року, якою передбачено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів: включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Отже, Інструкцією, передбачено:

а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (пункт 1.3 Розділу І Інструкції).

б) випадки застосування такого превентивного заходу: нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, при перевірці документів, при поверхневій перевірці, при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Апеляційний суд зазначає, що працівники поліції під час складення протоколу порушили вимоги вище зазначеної Інструкції.

Відеозапис, який наданий працівниками поліції містить три відеофайли, перший розпочинається коли працівники поліції встановлюють особу ОСОБА_1 , який перебуває в кабінеті працівників поліції, другий файл містить огляд невстановленого автомобіля, а третій файл перезапис відеофайлу з монітора іншого носія зроблений працівником поліції.

Як уже зазначалось, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відбувається о 11-36 год, протокол складений о 12-00 год. Будь якої іншої інформації про те, які дії працівників поліції за участі ОСОБА_1 проводилися в інший час встановити неможливо, а тому неможливо спростувати доводи ОСОБА_1 щодо спонукання працівниками поліції до отримання відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Тобто, з наявних відеофрагментів суд не може встановити, чи була відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння вільним волевиявленням ОСОБА_1 чи отримала під спонуканням працівників поліції.

Щодо посилання судом першої інстанції на показання особи, яка склала протокол, інспектора взводу № 2 роти № 4 УПП у Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Сеника Б.С., який в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, то до цих показань суд апеляційної інстанції відноситься критично, з огляду на наступне.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 631/5372/17 цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з наявних в розпорядженні відеозапису не вбачається, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції ОСОБА_1 роз`яснювали йому права.

Само по собі не роз`яснення прав ОСОБА_2 не можу бути підставою для закриття провадження у справі але, у сукупності із вищевикладеними обставинами, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Суд звертає увагу, що відповідності до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, враховуючи сукупність порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 і беручи до уваги, що усі сумніви відносно доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

Висновки суду

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 2 частини 8 статті 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Із урахування викладеного, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль