Справа № 159/4850/23 Провадження №33/802/656/23 Головуючий у 1 інстанції:Грідяєва М. В.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ФОП « ОСОБА_2 », визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн.

В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 серпня 2023 року об 22 год. 50 хв. вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 , а саме - голосно висловлювався, виганяв з будинку, намагався затіяти бійку в присутності неповнолітніх дітей, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій вважає його таким, що підлягає скасуванню через незаконність, оскільки судом не перевірені обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення. Зазначає про те, що обов`язковим елементом складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи щодо якої вчинені такі дії. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яка шкода фізичному чи психологічному здоров`ю була завдана потерпілим, які наслідки настали чи могли настати здоров`ю потерпілих внаслідок його дій, та наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями. Тобто, не вказані всі обов`язкові ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, що, на його думку, не дає підстав для притягнення особи до відповідальності. Вважає, що особою, яка уповноважена відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП на збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Проте, місцевий суд при розгляді справи на вищевказане належної уваги не звернув. При цьому, неправильно зазначив, що відсутність обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, не є підставою для закриття провадження у справі з посиланням на те, що не зазначення у протоколі вказаних елементів складу правопорушення, не виключає доведеності в судовому засіданні, оскільки суд не вправі перебирати на себе повноваження сторони на яку покладено обов`язок щодо збирання доказів. Зважаючи на викладене, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Окрім того, апелянт просить апеляційний розгляд справи проводити у його відсутності через неможливість прибути до суду у зв`язку із зайнятістю.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими та оціненими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №842401 від 22 серпня 2023 року, рапортом помічника чергового, письмовою заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Водночас, як вбачається ОСОБА_5 не заперечує про факт виниклого словесного конфлікту із донькою ОСОБА_4 та дружиною ОСОБА_3 , який мав місце 22 серпня 2023 року за місцем їх проживання.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

У свою чергу, як і донька ОСОБА_4 , так і дружина ОСОБА_3 в суді першої інстанції при наданні усних пояснень вказали, що ОСОБА_1 головно на них кричав, ображав, взяв у руки ремінь, погрожував ним ударити, висловлював погрози вигнати їх з будинку. Також відповідно до рапорта помічника чергового 22 серпня 2023 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 22 серпня 2023 року о 23 год. 24 хвл. в АДРЕСА_1 батько вчиняє психологічне насилля, намагався вчинити бійку. З долученого до протоколу відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що донька ОСОБА_4 зустріла екіпаж патрульної поліції на вулиці, була в схвильованому стані, плакала, емоційно розповідала обставини виниклого конфлікту між її батьками, тобто завдання останнім шкоди психологічному здоров`ю.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме - вчиненні домашнього насильства психологічного характеру щодо доньки та дружини, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення відповідає повністю вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2023 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П. П. Борсук