Справа № 462/7453/23
ПОСТАНОВА

26 жовтня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії АА №081205 від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 19.09.2023 р. о 00:55 год. перебував за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 77 на вулиці, де запроваджено комендантську годину без спеціальної перепустки, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської ОВА №1/22 від 25.02.2022 зі змінами №69/202 від 23.04.2022 року, порушивши абзац 2 п.8 постанови Кабінету міністрів України №573 від 08.07.2020, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судові засідання, які були призначені на 05.10.2023 р. та 26.10.2023 р. ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив, що дає підстави зробити висновок про ухилення останнього від явки до суду.

Постанова суду від 05.10.2023 року про примусовий привід ОСОБА_1 органом Національної поліції не виконана.

Судом вжито заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, зокрема, шляхом скерування судових повісток за адресою його місця проживання, шляхом виклику за допомогою SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення, а також постановлено постанову про примусовий привід останнього, яка залишилася без виконання.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що така поведінка ОСОБА_1 спрямована на уникнення накладення на нього судом адміністративного стягнення, а тому вважає можливим розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , який про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, на підставі наявних доказів, що узгоджується з принципом судочинства, зазначеному в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, що є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, відповідальність за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №081205 від 19 вересня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської ОВА №1/22 від 25.02.2022 зі змінами №69/202 від 23.04.2022 року, а не поліцейського при виконанні ним службових обов`язків чи члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд наголошує, що він не в праві самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відтак, суд приходить до переконання, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №081205 від 19 вересня 2023 року фабула не відповідає суті адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП тане утворює його склад.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд, з урахуванням ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, виходячи з принципу презумпції невинуватості, враховуючи, що суду не було надано належних доказів на підтвердження наявності вини ОСОБА_1 , а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять однозначних доказів такого, суд приходить до переконання, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП. у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Бориславський Ю. Л.