ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/353/23 Головуючий 1 інстанції Лисиченко С.М. Провадження № 33/818/1042/23 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Приблуди Є.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь держави.

З постанови Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 року вбачається, що 02.01.2023 р. о 12 год. 30 хв. в м.Харкові по вул.Пушкінській, 40, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Drager 7510 та у медичному закладі категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника адвокат Приблуда Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що не згоден з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи.

Вказує, що ОСОБА_1 не був за кермом транспортного засобу, оскільки почував себе погано, бо захворів та попросив дружину проїхатися до аптеки за ліками. Дружину дуже лякають та турбують повітряні тривоги, тому вона ніколи не їздить сама у зв`язку з цим наполегливо прохала ОСОБА_1 поїхати з нею.

Пояснює, що коли патрульний екіпаж зупинив їх автомобіль, то з`ясовувати причину зупинки вийшов саме ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що він разом з його підзахисним не розуміють чому інспектор попросив ОСОБА_1 надати водійське посвідчення й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а після ознайомлення з цими документами склав щодо нього постанову ДПО18 №644177 від 02.01.2023 р. за порушення Правил дорожнього руху України, а саме проїзд перехрестя на червоне світло.

Захисник наголошує, що ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до Київського районного суду м.Харкова після чого суддею було прийнято рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно останнього. Таким чином, вважає, що зупинка транспортного засобу була безпідставною.

Окремо зупиняється на тому, що жодних доказів що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , не надано.

Крім того, зазначає, що відеозаписи з камери, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення не є безперервними та не підтверджуються факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

На підставі цього апелянт робить висновок, що співробітники Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції порушили п.5 Розділу II та п.2 Розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, оскільки відсутній відеозапис з фіксацією зупинки транспортного засобу Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 ,та моменту, коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності перебувала за кермом.

Посилається на пояснення свідків, які в судовому засідання суду першої інстанції вказали, що в 02.01.2023 р. ОСОБА_1 не керував згаданим транспортним засобом, а в момент зупинки за кермом знаходилася ОСОБА_2 . У зв`язку з цим апелянт робить висновок, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності.

На підставі вищевикладеного захисник вказує, що матеріали справи не містять належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явився захисник правопорушника адвокат Приблуда Є.В. Він підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Захисник просив звернути увагу на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом була дружина останнього. Основним аргументом захисника є те, що відсутні належні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, у судовому засіданні брав участь ОСОБА_1 , який підтримав позицію захисника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 071684 від 02.01.2023 р., взяв до уваги акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, рапорт інспектора роти №6 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП рядової поліції Моргунової Н., відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника правопорушника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 рокупотрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ст.130 КУпАП відповідальність несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Захисником вірно зазначено, що якщо безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом, то подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер. Однак доводи захисника про те, що у даному випадку був відсутній факт керування транспортним засобом спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи.

Відтак вбачається, що наряд поліції, патрулюючи по Київському району м.Харкова, зупинив транспортний засіб Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху України, а саме проїзд перехрестя на червоне світло. Таким чином, ОСОБА_1 здійснив керування транспортним засобом.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що після зупинки транспортного засобу до поліцейських вийшов саме ОСОБА_1 та надав водійське посвідчення, усвідомлюючи, що саме він буде нести відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук.

З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП складався саме внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Останнє пояснюється тим, що поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відмова від проходження огляду також була зафіксована на відео з нагрудної камери поліцейського, де ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння через брак часу.

Більше того, працівники поліції дотримались вимог ч.1 ст.266 КУпАП, тобто відсторонили водія від керування транспортним засобом, що підтверджується належними та допустимими доказами. З відеозапису вбачається, що поліцейські цілком законно пред`явили вимогу викликати тверезого водія. У відповідь на це ОСОБА_1 вказав, що водій є, однак нічого не зазначив про дружину, яка нібито керувала транспортним засобом.

Крім того, апеляційним судом взято до уваги момент з відеозапису, коли особа жіночої статі пересідала з пасажирського на водійське сидіння після того як поліцейські відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Можна припустити, що якщо б дружина керувала транспортним засобом, то вона залишилася б за кермом, тобто була б відсутня необхідність пересідати на водійське сидіння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг відповісти на запитання чому він раніше не надав пояснень про те, що за кермом була дружина, а саме під час зупинки транспортного засобу. Лише зазначив, що серед його друзів є негласне правило про те, що потрібно погоджуватись з будь-якими вимогами поліцейських та не сперечатися навіть, якщо він не керував транспортним засобом.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшли свого підтвердження. Навпаки всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.

Таким чином версію ОСОБА_1 щодо обставин справи, викладених ним в тому, що він не керував транспортним засобом, суд сприймає як вигадану з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило