ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2514/23 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І.
Провадження № 33/807/526/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , його представника - адвоката Погосян М.А., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Погосян М.А. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 29 травня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з відомостями постанови, суддя місцевого суду встановив: 12 травня 2023 р. о 13 год. 00 хв. на вул. Жовтневій, буд. 5 у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 керував автомобілем FIAT TIPO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася адвокат Погосян М.А. в інтересах ОСОБА_1 . В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи порушив ст.ст. 251, 252 КУпАП, не встановив належним чином обставини, не допитав свідка та не викликав працівників патрульної поліції.

Адвокат звертає увагу апеляційного суду на те, що відео фіксація події проведена патрульними поліцейськими після вручення ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 без такого права.

Зі слів ОСОБА_1 , він перебував біля автомобіля, коли до нього підійшов поліцейський та попросив проїхати 200 метрів, що він і зробив в силу свого віку та незнання норм законодавчих актів.

В порушення вимог ст. 254 КУпАП працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення без виявлення адміністративного правопорушення.

Суд, без дотримання норм ст. 278 КУпАП, не дослідив питання стосовно часу отримання ОСОБА_1 копії протоколу.

Апелянт вважає, що працівниками поліції не долучено безумовних та переконливих доказів об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника - адвоката Погосян М.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, суд першої інстанції належним чином не дотримався вищезазначених вимог закону, не з`ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови судді, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом, не маючи такого права, вчинене повторно протягом року.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, суд обґрунтував свої висновки відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, постанові про накладення адміністративного стягнення від 17.04.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відеозаписом події.

Однак, викладені в постанові суду висновки не узгоджуються з доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно підпункту а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 не визнав провину у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки не керував транспортним засобом. Суду пояснив, що 12.05.2023 р. він їхав з другом ОСОБА_2 з магазину на автомобілі Фіат, днз НОМЕР_1 , разом з ними в салоні знаходилась знайома ОСОБА_3 , ОСОБА_2 був за кермом. Припаркувавшись біля власного подвір`я, ОСОБА_2 зайшов в будинок, а він залишився стояти поруч з автівкою. В цей час під`їхали працівники поліції, на вимогу яких він надав документи на транспортний засіб, оскільки знав, де вони зберігаються. Запитали його паспорт та склали протокол про адміністративне правопорушення. Потім співробітники поліції сказали йому сісти за кермо та проїхати певну відстань, він так і зробив. Проїхавши декілька метрів, поліцейські ввімкнули проблискові маячки та він зупинився, за їх вимогою відкрив багажник. Після цього працівники поліції поїхали.

Заперечень поліцейським він не висловлював, оскільки перелякався та розгубився, з урахуванням воєнного стану.

Свідчення ОСОБА_1 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердила, що вона з ОСОБА_2 , який був за кермом автівки, та ОСОБА_5 їхали додому до ОСОБА_2 .

Зупинившись біля подвір`я, ОСОБА_2 зайшов до будинку, ОСОБА_6 стояв поруч з автомобілем, вона перебувала в салоні на задньому сидінні та була свідком того, як під`їхали працівники поліції, спитали у ОСОБА_6 технічний паспорт на автомобіль та його особисті документи. Після цього склали протокол, вказавши ОСОБА_6 що писати та де ставити підписи. На прохання поліцейських ОСОБА_6 сів за кермо та проїхав якусь відстань, зупинився, коли співробітники поліції йому подали сигнал проблисковими маячками, відкрив багажник. Після цього поліцейські поїхали. Весь цей час вона знаходилася на задньому сидінні автомобіля.

Свідок наполягала, що ОСОБА_1 вказаним у протоколі транспортним засобом до моменту складання на нього протоколу не керував.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень свідка ОСОБА_4 в апеляційного суду підстав немає.

З дослідженого відеозапису події, який триває 47 секунд, вбачається рух транспортного засобу Фіат, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його зупинка, до автівки підходить працівник поліції, виходить водій, підходить до багажника та на прохання працівника поліції відкриває його, на цьому запис переривається.

При цьому, долучений до протоколу диск з відеозаписом події не містить доказу встановлення особи водія вказаного транспортного засобу, складання протоколу та оформлення інших матеріалів справи.

За наданим відеозаписом події спростувати обставини, повідомлені ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_4 не можна.

Навпаки, повідомлені обставини у певній мірі, у межах фіксації, підтверджують пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 .

Отже, оглянуте відео не спростовує доводи апеляційної скарги щодо здійснення відеозапису працівниками поліції вже після оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Аналіз пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 у співставленні із відеозаписом схиляють суд до висновку про створення штучних обставин з боку співробітників поліції.

Визнання ОСОБА_1 керування автомобілем Фіат, його зупинка та відкриття на вимогу поліцейських багажника, що зафіксовано відеозаписом, не є таким доказом, що відповідає критерію достатності задля визнання доведеним інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки провина особи має бути доведена належними, допустимими і достовірними доказами, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку. В даному випадку момент складання протоколу на відео не зафіксований, що не дозволяє спростувати позицію ОСОБА_1 .

Отже, надане суду відео не демонструє дотримання принципу безперервності запису, що передбачено вимогами п. 5 розділу ІІ Інструкції

із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженою наказом від 18.12.2018 р. № 1026 щодо безперервної відео зйомки.

Копія постанови від 17.04.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, долучена до протоколу, з огляду на встановлені обставини справи, не спростовує висновку апеляційного суду.

Сукупність наведених вище обставин переконують суд у штучності створеної ситуації, і вочевидь не слугують підтвердженням провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, та з урахуванням вже встановленого, суттєво не впливає на висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Погосян М.А. задовольнити.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 травня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 317/2514/23