Єдиний унікальний номер судової справи 490/7565/23
Номер провадження 33/812/455/23 Головуючий у місцевому суді: Подзігун Г.В.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №070294, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 29 липня 2023 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 29 липня 2023 року о 14 год. 29 хв. в місті Миколаєві (Центральний район) по проспекту Героїв України, керував транспортним засобом автомобілем марки та моделі Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме: не маючи відповідної категорії B. Правопорушення вчинено ним повторно протягом року. 28 липня 2023 року постановою серії БАД №766447, ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Вказаним останній порушив п.п.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 29 вересня 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова прийнята без дотримання норм процесуального та матеріального права, без всебічного дослідження усіх доказів та без надання їм належної оцінки.

Зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення додано копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, але вона не містить відмітки про набрання нею законної сили, а тому така постанова не може бути доказом вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім того, судом першої інстанції, при накладені стягнення за адміністративне правопорушення, залишено поза увагою наявність виключних обставин, а саме: ОСОБА_1 прямував до вагітної дружини, наявність у нього водійського посвідчення категорії C, проходження навчання та подальше відкриття категорії В, статуси учасника бойових дій та особи з інвалідністю ІІІ групи.

Також не враховано, що ОСОБА_1 працює водієм та робота є єдиним видом його заробітку для утримання родини.

Тобто згідно зі ст.22 КУпАП, зважаючи на викладені обставини у своїй сукупності, обставини за яких можливе скоєння правопорушення, суд мав підстави визнати такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а також дають підстави вважати, що ОСОБА_1 в подальшому таких правопорушень вимог закону не буде допущено, а тому у даному конкретному випадку, суд мав можливість звільнити останнього від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням усного зауваження, оскільки адміністративне правопорушення не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам. Натомість, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею, санкція якої передбачає позбавлення права керування транспортним засобом, унеможливить виконання ним своїх обов`язків водія, у тому числі спрямованих на захист інтересів держави в період воєнного стану, та призведе до більш значної шкоди, а також залишить його родину без засобів до існування.

До того ж, звернуто увагу на те, що районним судом безпідставно не було розглянуто клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу, про направлення даної справи за підсудністю до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за місцем проживання ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційної інстанції призначене на 19 жовтня 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення поштою судової повістки, а також телефонограмою та надісланням sms повідомлення, згідно зазначеного в апеляційній скарзі номеру телефону, тобто належним чином, відповідно до вимог ч.5 ст.294 КУпАП. Також, в прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання про розгляд справи без його участі.

За такого, апеляційний суд з урахуванням положень ч.1 ст.268, ч.6 ст.294 КУпАП вважав за можливе розглядати справу у відсутність особи, яка бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №511), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Згідно з п.3 вказаного положення транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п.«а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.

Так, згідно з ч.2 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №070294, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 29 липня 2023 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 29 липня 2023 року о 14 год. 29 хв. в місті Миколаєві (Центральний район) по проспекту Героїв України, керував транспортним засобом автомобілем марки та моделі Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме: не маючи відповідної категорії B. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 28 липня 2023 року постановою серії БАД №766447, ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Вказаним останній порушив п.п.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху.

У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Правом на подання пояснень та заперечень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не скористався, відмовившись від отримання та підписання вказаного протоколу.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом працівників поліції.

Дослідивши зазначений відеозапис встановлено та вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з довідкою УПП в Миколаївській області ОСОБА_1 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії С від 02 червня 2016 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 28 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 була складена постанова серії БАД №766447 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до змісту вказаної постанови 28 липня 2023 року водій ОСОБА_1 в місті Миколаєві по вулиці Веселинівській керував транспортним засобом автомобілем марки та моделі Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування вказаним транспортним засобом категорії В, чим порушив п.п.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Вищевказана постанова підписана особою, відносно якої вона складена.

Матеріали справи не містять відомостей про скасування даної постанови чи оскарження дій поліцейських.

Посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять даних про набрання вищевказаною постановою законної сили, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 поставив свій підпис про отримання постанови серії БАД №766447 від 28 липня 2023 року, то вказана постанова набрала законної сили.

Посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на норми ст.22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, є помилковими, оскільки відповідно до примітки вказаної статті, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених ч.4 ст. 121, ч.5 ст.122, ст.ст.122-2, 122-4, ч.3 ст.123, ч.ч.2-5 ст.126 ст.ст.130 та 161-1 цього Кодексу.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що транспортний засіб це джерело підвищеної небезпеки, а на водія покладається величезна відповідальність не тільки за своє життя, а й за життя невизначеного кола учасників дорожнього руху та цілісність майна інших осіб.

Посилання в апеляційній скарзі на навчання ОСОБА_1 на курсах підготовки водіїв транспортних засобів категорії В, не має значення для вирішення даної справи, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №511), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

При цьому, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції не під час навчання водінню у встановленому порядку. Тобто ОСОБА_1 керував транспортним засобом без присутності спеціаліста з підготовки водіїв та не під час підготовки для отримання права на керування транспортним засобом категорії В, що не є у розумінні вимог Правил дорожнього руху та примітки ст.126 КУпАП особою, яка у встановленому порядку навчається водінню транспортного засобу. При указаних обставинах положення примітки ст.126 КУпАП не може бути застосовано до ОСОБА_1 , якому інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що районний суд проігнорував та не врахував клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за місцем його проживання, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.80,81,121-126,127-1 -129 і ст.139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

При цьому, відповідно до змісту ст.257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року за №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП», роз`яснено судам, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність, питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №070294 від 29 липня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній проживав за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, дані про місце проживання особи вносяться у протокол про адміністративне правопорушення з її слів.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначена адреса: місто Миколаїв, проспект Героїв України, що територіально відноситься до юрисдикції Центрального районного суду міста Миколаєва.

Ніяких заперечень від ОСОБА_1 , в тому числі щодо його місця проживання чи місця розгляду адміністративної справи, в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення не надходило.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційним судом не встановлено порушення правил підсудності при розгляді даної справи, як і не встановлено в матеріалах справах клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд до іншого суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та є особою з інвалідністю ІІІ групи, не може слугувати підставою для задоволення вимог апеляційної скарги з урахуванням встановленої законодавцем санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Також, апеляційний суд не погоджується з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що були виключні обставини, які фактично змусили його керувати транспортним засобом (їхав до вагітної дружини), оскільки ОСОБА_1 міг передати керування транспортним засобом іншій особі, яка мала посвідчення водія з відповідною категорією та тоді б відпала необхідність сідати за кермо автомобіля, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За такого, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків районний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено відеозаписом події, постановою про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесеною за ч.2 ст.126 КУпАП серії БАД №766447 від 28 липня 2023 року, наданими поліцейськими, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху, яке вчинене повторно протягом року, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.5 ст.126 КУпАП.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова