ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/5991/23 Головуючий суддя І інстанції Семіряд І. В.
Провадження № 33/818/796/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі правопорушника ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Прядка О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає АДРЕСА_1 , визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 1 (один) рік.

Як встановив суд 26.05.2023 о 23-15 год. у м. Харкові по вул.23 Серпня, 70 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Прядко О.О. просить постанову ссу дуд скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає, що обставини, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам, а під час розгляду справи було порушено право особи на захист та доступ до правосуддя.

Вказує що у працівників поліції не було достатніх підстав для зупинки водія, оскільки ним не було порушено правил Дорожнього руху.

Про це, зокрема свідчить та обставина, що відносно ОСОБА_2 протоколу за іншими статтями КУпАП не складалось.

Проте, оглядом відеозапису із камер відео фіксації патрульної поліції не зафіксовані зовнішні ознаки перебування особи у стані наркотичного сп`яніння.

На відеозаписі не міститься подій, пов`язаних із встановленням поліцейськими у особи ознак перебування ним у стані наркотичного сп`яніння, а це дає підстави вважати, що працівниками поліції порушено Порядок направлення особи для проходження медичного огляду.

Перевірити підстави направлення водія на медичний огляд не можливо, оскільки матеріали справи не містять копії відповідного документа.

Натомість, під час перегляду відеозапису встановлено, що поліцейський пояснює своє рішення направити водія на проходження медичного огляду на тій підставі, що поведінка водія не відповідає обстановці.

Таким чином, поліцейський на відеозаписі визнає той факт, що направлення особи на медичний огляд відбулось із підстави, не передбаченої чинним законодавством.

Таким чином, подальший огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, а тому, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції та Порядку і вважаються недійсними.

Крім того автор апеляційної скарги зазначає, що 03.06.2023 під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення захиснику ОСОБА_3 адвокату Прядко О.О. було відмовлено у клопотанні про ознайомлення із доказами, що знаходяться у матеріалах справи.

Вищевказані дії працівника поліції вчинені всупереч вимогам ч.1 ст. 268 КУпАП в якій зазначено право особи на ознайомлення із матеріалами справи.

У подальшому, право на ознайомлення із матеріалами справи було порушено суддею місцевого суду, який розглядав протокол про адміністративне правопорушення.

Так, 15.06.2023 захисником подано до Дзержинського районного суду міста Харкова клопотання на ознайомлення із матеріалами справи.

Розгляд справи було відкладено за клопотанням сторони захисту. Наступне судове засідання було призначено 28.06.2023.

Перед початком розгляду справи захисником наголошено на тому, що йому не надано для ознайомлення матеріали справи та не надана копія відеозапису.

З огляду на неможливість розгляду справи за таких умов захисник просив розглянути лише клопотання про призначення експертизи, а у подальшому оголосити перерву для ознайомлення із іншими матеріалами справи.

Натомість, суддя, вислухавши пояснення правопорушника, пояснення захисника, в частині необхідності призначення судової експертизи, відмовив у задоволенні письмового клопотання про призначення експертизи та усного клопотання про оголошення перерви для ознайомлення із матеріалами справи та після скороченого перегляду відеозаписів камер відео фіксації правопорушення, визнав ці докази достатніми для ухвалення постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 130 КУпАП.

При цьому, захисник був обмежений у можливості подати клопотання про виклик свідків, клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення та іншим чином здійснювати захист.

Крім того, під час розгляду справи був відсутній прокурор, що призвело до того, що суддею взято на себе виконання функцій державного обвинувачення, а це є порушенням принципу безсторонності суду у провадженні.

З огляду на допущені порушення судом, який розглядав справу вищевказаних процесуальних прав було ухвалено не законне рішення.

Крім того, автор апеляційної скарги вказує, що висновок про перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп`яніння було складено 31.05.2023, в той час коли огляд було проведено 26.05.2023.

Тобто, медичний висновок про перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп`яніння є недійсним.

Окремим порушенням апелянт вважає те, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, йому не було вручено примірник висновку КНП ХОР «ОНД» №1211 від 31.05.2023, а лише запропоновано правопорушнику отримати його особисто у медичному закладі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи правопорушника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції названих вимог дотримався всіх вказаних вимог закону.

Притягаючи ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи скоєння правопорушення ОСОБА_1 підтверджено дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

-Протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, складеного 03.06.2023, відповідно до якого 26.05.2023 о 23-15 год. у м. Харкові по вул. 23 Серпня, 70 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Огляд проводився у медзакладі, що підтверджує висновок на стан наркотичного сп`яніння №1211 від 31.05.2023.

При цьому ОСОБА_1 протокол підписав, у протоколі зазначив, що вину не визнає.

Між тим, ОСОБА_1 вищевказаний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП в установлено порядку оскаржено не було.

-Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.05.2023, виконаного КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», відповідно до якого ОСОБА_1 26.05.2023 о 16-00 год. був оглянутий лікарем та встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння.

-Диском з відеозаписом події, який суд переглянув у судовому засіданні та з якого вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено співробітниками поліції з приводу вчинення відповідного порушення ПДП України, при цьому чітко вбачається, що саме ОСОБА_1 був водієм. В автомобілі перебував, окрім ОСОБА_1 , пасажир, який зазначив, що вживав пиво. ОСОБА_1 зазначає поліцейським, що не вживав алкоголь і наркотичні засоби та на зауваження поліцейського щодо наявних ознак наркотичного сп`яніння, а саме метушливої поведінки та збудження тощо, погоджується поїхати в ОНД для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. (файл №1 диск №1). На файлі №2 диску №1 зафіксовано, як ОСОБА_1 виходить з автомобіля, при цьому чітко вбачається, що саме він перебуває за кермом автомобіля.

На пропозицію поліцейського, ОСОБА_1 наголошує «поїхали до ОНД». Поліцейським виписано направлення для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, надано ОСОБА_1 .

При цьому на відеозапису диску № 1 також зафіксовано прибуття ОСОБА_1 у супроводі співробітників поліції до ОНД, де уповноваженою особою ОНД у ОСОБА_1 були відібрані біологічні зразки для експертного дослідження, у спосіб, передбачений відповідними нормами законодавства, які були поміщені у відповідні ємністі, опечатані та супроводжені відповідними пояснювальними написами.

На диску №2 файл №1 зафіксовано факт керування траспортним засобом та перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля. Диск №3 файл №1 містить запис, де зафіксовано, як ОСОБА_1 та його адвокату поліцейським надається медичний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, роз"яснює процесуальні права, оголошує протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, в свою чергу ОСОБА_1 підписує зазначений протокол.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було зупинено співробітниками поліції з приводу вчинення відповідного порушення ПДП України, а саме через непрацюючий задній лівий стопсигнал (а.с 8).

Доводи апеляційної скарги захисника, про не залучення до участі у справі прокурора при її розгляді в суді першої інстанції наслідком чого, як на його думку, було взяття судом (суддею) на себе виконання функцій державного обвинувачення, а відтак даний факт порушив принцип безсторонності суду, апеляційний суд вважає безпідставиними.

Так статтею 250 КУпАП визначено повноваження прокурора при здійснені прокурорського нагляду.

Зокрема, у частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Таким чином, розглянувши справу без участі прокурора, суд першої інстанції діяв в межах вимог КУпАП та інших законів України.

Крім того, у даній справі щодо ОСОБА_4 суд не вчиняв жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. В основу винесеної постанови суд поклав лише письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, пояснення свідків) та самим водієм.

Положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Зміст показань особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, і свідків у судовому засіданні міг би залежати від поставлених запитань, способу допиту і проведення його судом замість прокурора. Натомість долучені до справи письмові докази були зібрані й задокументовані органом Національної поліції без участі суду.

Дії судді і застосована ним процедура жодним чином не вплинули і не могли вплинути на формування сукупності доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу і прийнявши рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, доводів та аргументів сторони захисту, суд діяв виключно у межах власної функції - відправлення правосуддя.

Відхилення судом клопотання захисника Прядко О.О. про призначення у справі токсикологічної експертизи є належним чином мотивоване в оскаржуваній постанові.

Зокрема, суд обґрунтовано виходив з того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч.1 ст.273 КпАП України експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Натомість, захисником Прядком О.О. не було зазначено, яка саме мета проведення експертизи судом, оскільки матеріали справи містять висновок КНП ХОР «ОНД», не зазначено чому зазначений висновок викликає сумніви та не може бути прийнятий судом до уваги.

Більше того, клопотання про проведення експертизи фактично обґрунтовано лише незгодою з результатами дослідження, а відтак судом обґрунтовано відмовлено в його задоволенні.

Решта доводів апелянта стосовно того, що не було надано належної оцінки іншим обставинам справи, зокрема відмові у ознайомленні з доказами під час складання протоколу, невручення ОСОБА_1 висновку КНП ХОР «ОНД» №1211 від 31.05.2023 року, висновків суду першої інстанції про необхідність притягнення останнього до адміністративної відповідальності, не спростовують.

Окрім іншого, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, ціль накладення будь якого стягнення, полягає у вихованні громадян та у запобіганні вчиненню ними нових правопорушень.

Правила дорожнього руху забезпечують безпеку громадян і їх порушення може призвести до тяжких наслідків.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Прядка О.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева