Справа №585/2389/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Каливод О.О.
Номер провадження 33/816/642/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 31 травня 2023 року близько 21 год. 22 хв. в м. Ромни по вул. Рятувальників керував автомобілем ЗАЗ 11027, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, почервоніння очей), від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.

У порушення вимог ст. 277-2 КУпАП суд належним чином не повідомив апелянта про місце та час розгляду справи. Відповідно, останній був позбавлений права брати участь у розгляду справи, надавати пояснення, користуватися права передбаченими КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б вказували на керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння або категоричної його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення дані не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянт дійсно керував автомобілем ЗАЗ 11027, реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Рятувальників в м. Ромни, проте був тверезим.

Працівники поліції безпідставно його зупинили та склали відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 313474 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 повідомив їх про те, що дійсно вживав алкогольні напої, проте це було напередодні ввечері. На момент його зупинення він не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, тому відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі.

У супереч вимогам Інструкції, працівники поліції не повідомили апелянта про складення відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змістом якого він не був ознайомлений та не вручено копію.

Крім того працівники поліції перед проведення огляду не повідомили водія про порядок застосування приладу «Драгер» та не ознайомили його із сертифікатом та свідоцтвом про його повірку.

На підтвердження того, що водій був тверезим свідчить також те, що останній не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Оскільки апелянт копію оскаржуваної постанови судді першої інстанції від 14 червня 2023 року отримав лише 14 липня 2023 року, відповідно останній просить поновити строк на апеляційне оскарження з поважності причин.

Розгляд апеляційної скарги було проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Маляр М.В. виходячи з таких обставин.

Так, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник адвокат Маляр М.В. будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду поданої апеляційної скарги, у режимі відеоконференції, на відеозв`язок не вийшли.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність заяв про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Маляра М.В.

Тому, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Роменського міськрайонного суду Сумської області, 19 липня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скарга на поставу судді від 14 червня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Причиною пропуску строку апелянт зазначає несвоєчасне отримання оскаржуваної постанови.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши представлені матеріали та доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови судді від 14 червня 2023 року, у зв`язку з чим його клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, ст. 245 КУпАП, передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 31 травня 2023 року серії ААД № 117475;

- рапорту інспектора СРПП Роменського РВП від 31.05.2023 року, відповідно якої 31 травня 2023 року о 21 год. 22 хв. в м. Ромни по вул. Рятувальників було зупинено автомобіль ЗАЗ 11077, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , в якого під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, млява мова). Від проходження огляду на місці та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився;

- відеозапису, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису вбачається, як було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Після попереджання поліцейським про ведення безперервної відео зйомки, на запитання чи вживав водій алкогольні напої, останній відповів, що вживав вчора ввечері. У зв`язку з виявленням у останнього явних ознак алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував водієві ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці, на що він відмовляється. Проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження останнього медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 також відмовився.

Крім того, на відеозапису зафіксовано повідомлення останнього про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та роз`яснено порядок його розгляду в суді.

За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що у працівників поліції були відсутні підстави для огляду на стан сп`яніння, оскільки його стан не відповідав ознакам алкогольного сп`яніння, суд до уваги не приймає, виходячи з такого.

Згідно п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Відповідно до положень п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, з наведених вище норм вбачається, що водій, відносно якого у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У даному випадку, в працівників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, оскільки останній мав ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі, а тому останній виконуючи п. 2.5 ПДР України повинен був на вимогу поліцейських пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, однак останній від вказаного огляду відмовився.

Законність зупинки транспортного засобу ЗАЗ 11027 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 підтверджується складеним відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 313474.

Відповідно даної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ 11027, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч завчасно не подав сигнал покажчиком повороту, а саме ближче 50 м. до здійснення маневру, а також після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.4, 9.9 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доказів на скасування вказаної постанови, апелянт не надав, тому доводи про порушення працівниками поліції вимог щодо законності підстав зупинення транспортних засобів, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

При оцінці тверджень апелянта щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення ним містить пояснення, які нібито написані ним, однак, це не відповідає дійсності, оскільки вказаний запис зроблений іншою особою, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вказаних доводів слушними.

Оскільки останнім не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до правоохоронних органів з приводу протиправних дій працівників патрульної поліції, зокрема щодо підробки документів, з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження.

Також не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції безпідставно не надали йому сертифікат на повірку приладу «Драгер», оскільки останній відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом та не вилучили посвідчення водія, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд оцінює критично, адже вказаний факт жодним чином не впливає на обсяг вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд не може прийняти доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1 на захист через розгляд справи у його відсутність, оскільки згідно ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що було дотримано суддею суду першої інстанції.

Зокрема, як вбачається з відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце судового розгляду матеріалів складених відносно нього.

Відповідно, апеляційний суд погоджується із суддею суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі є правильними.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, який притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2023 року.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.