Справа №478/921/23 пров. №3/478/323/2023
П о с т а н о в а
І м е н е м У к р а ї н и
04 жовтня 2023 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П., з участю секретаря Поліщук С.П. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП України в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у другій прикордонній комендатурі ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП,
24.07.2023 року водій ОСОБА_1 о 14 год 10 хв., по вулиці Миру, 68 в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-2106» номерний знак НОМЕР_2 не маючи права керування даним видом транспортного засобу. Правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме 24.07.2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП, чим порушив п.п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.
В судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить витяг з журналу реєстрації прийому-передач телефонограм (а.с.17-18), проте повідомив суд, що на даний час проходить військову службу в Збройних Силах України та не має можливості бути присутнім у судовому засіданні, будь-яких заяв від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, про зупинення провадження у справі та поважність причин неможливості прибути в судове засідання у зв`язку з певними обставинами суд не отримував.
Згідно відповіді ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на теперішній час дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у другій прикордонній комендатурі ВЧ НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, з 17.11.2022 року (а.с.30).
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, доказів неможливості з`явитися до суду та поважності причин неявки не подав, тому в силу ч.1 ст.268 КУпАП справа розглядається у його відсутності. Крім того, слід зазначити, що останній не був позбавлений можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту своїх інтересів під час розгляду справи в суді.
Дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст.245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.
Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.
Згідно з п.3 вказаного положення транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:
А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;
А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;
В1- квадро-і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;
В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;
D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;
D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;
ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;
Т - трамваї та тролейбуси.
Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно п.п.«а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.
Так, згідно з ч.2 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №091946 від 24.07.2023 року, 24 липня 2023 року водій ОСОБА_1 о 14 год 10 хв., по вулиці Миру, 68 в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-2106» номерний знак НОМЕР_2 не маючи права керування даним видом транспортного засобу. Правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме 24.07.2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП, чим порушив п.п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України (а.с.1).
Протокол містить і відмітку про роз`яснення положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. При цьому, як вбачається з тексту протоколу, ставлячи свій підпис, ОСОБА_1 погодився з тим, що зі змістом протоколу він ознайомлений, копію протоколу отримав, внесенні про нього дані - правильні.
З письмових пояснень ОСОБА_1 , які маються в матеріалах справи, вбачається, що дійсно 24.07.2023 року о 14 год 10 хв. він керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106» номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Миру в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області, за порушення Правил дорожнього руху, а саме був не пристебнутий паском безпеки, був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з працівниками поліції він повідомив, що взагалі не має посвідчення водія категорії «В». з адміністративними матеріалами згоден (а.с.2).
З довідки виданої Відділенням поліції №1 Баштанського РВП ГУНП України в Миколаївській області від 26.07.2023 року вбачається, що згідно наявних облікових даних ІПНП НПУ (за відомостями ГСЦ МВС) громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.6).
Згідно довідки із бази ІПНП підсистеми «Адмінпрактика» гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 24.07.2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності, за скоєне 24.07.2023 року 05:52:01 правопорушення, постанова серії ЕАС №7387952 (а.с.7).
З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7387952 від 24.07.2023 року вбачається, що за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн (копія) (а.с.8).
Сукупність досліджених доказів, їх оцінка свідчать про те, що водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, тому приходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
За таких обставин, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами ст.23 КУпАП).
Частиною 4 п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що не можна накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншим особам.
Так як, матеріалами справи не встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ-2106» номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 належить йому, до нього не може бути застосовуване адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання, не вперше притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи ступінь його вини, вбачається доцільним накласти на нього стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом, та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки належність вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 не встановлено.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.
Керуючись ст.ст.40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя
П о с т а н о в и в:
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536 грн 80 коп.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя Сябренко І.П.