ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/3000/22 Головуючий суддя І інстанції Тимош О.М.
Апеляційне провадження № 33/818/899/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Устименка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Устименка І.А. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування строком на один рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 02.11.2022 о 22 годині 50 хвилин в м.Харкові по вул.Валентинівській, 44 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «KIA RIO» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким, зокрема, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п.2.5 ПДР України, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В своїй апеляційній скарзі захисник Устименко І.А. просить скасувати постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 року, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити.

Свої апеляційній вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази не підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом, до якого останній підійшов лише для того, щоб забрати свої речі. Зазначає, що працівники поліції порушили вимоги чинного законодавства, діяли незаконно, а судом першої інстанції належним чином не з`ясовано усіх обставин справи та не надано належної оцінки наявним у справі доказам.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, не з`явилися.

До початку апеляційного розгляду захисник Устименко І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначив, що його підзахисному відомо про дату та час судового розгляду, але у зв`язку з перебуванням за межами міста Харкова він не може прийняти участь під час апеляційного розгляду.

Крім того, захисник Устименко І.А. зазначив, що позиція сторони захисту узгоджена, у звязку з чим просив провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому, належить врахувати, що саме захисник Устименко І.А. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 року.

Отже, враховуючи зазначені обставини та позицію захисника Устименка І.А., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи захисника Устименка І.А., який підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, а саме відомостям, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №190935 від 03.11.2022 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 02.11.2022 о 22 годині 50 хвилин в м.Харкові по вул.Валентинівській, 44, транспортним засобом «KIA RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 1).

Крім того, з відомостей цього протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від його підпису та надання пояснень (а.с.1);

- відеозапису, долученого до матеріалів справи (а.с.4), з якого вбачається (файл «190935»), що працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 причини запинки його транспортного засобу (починаючи з 03 хв. 20 сек.), під час спілкування працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому неодноразово, на протязі майже півтори години, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в медичному закладі, але на ці пропозиції поліцейського ОСОБА_1 фактично відмовився від такого огляду, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом та лише вийшов на вулицю, щоб забрати свої речі з автомобіля.

Крім того, з цього відеозапису також вбачається (починаючи з 02 хв. 15 сек.), що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що він добирався додому, не заперечував, що події були під час комендантської години, під час телефонної розмови із своїм знайомим повідомляв останньому (починаючи з 03 хвилини), що його було зупинено у дворі працівниками поліції, оскільки він їхав у комендантську годину.

На цьому відеозаписі також зафіксовано (починаючи з 06 хвилини), що ОСОБА_1 запитує працівників поліції причину його зупинки та тільки після семи хвилини спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 починає заперечувати, що він керував транспортним засобом (а.с.4);

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2022 року, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Відмовився від направлення до КНП ХОР ОНД для проходження огляду (а.с. 6);

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager 7510» не проводився. У ОСОБА_1 виявлені наступні ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення координації рухів (а.с.5);

- рапорті інспектора Костантінова О. від 03.11.2022 року, в якому останнім зазначено, що 02.11.2022 року під час несення служби в екіпажі 1252, приблизно о 23 годині, за адресою : м.Харків, вул. Валентинівська, 44, було помічено транспортний засіб «KIA RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 , що рухався вздовж прилеглої території цього будинку. Коли вони під`їхали до цього транспортного засобу, із автомобіля вийшов гр-н ОСОБА_1 , у якого в подальшому були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту; порушення мови; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці(а.с.7).

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, належить врахувати, що згідно відомостей відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 з самого початку спілкування з працівниками поліції не заперечував, що він керував транспортним засобом, погоджувався, що рухався у комендантську годину, надав працівникам поліції своє водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль, запитував поліцейських причину його зупинки, під час телефонної розмови із своїм знайомим повідомляв останньому, що його зупинили працівники поліції коли він їхав во дворі, та лише після семи хвилин спілкування з працівниками поліції, а також декількох хвилин телефонної розмови зі своїм знайомим, почав заперечувати, що він керував транспортним засобом, висуваючи версію про те, що він тільки вийшов на вулицю з дому, щоб забрати пакет з речами зі свого автомобіля.

Крім того, з цього відеозапису також вбачається, що працівник поліції декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння, але на ці неодноразові пропозиції поліцейського ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження цього огляду, посилаючись на те, що він не є водієм.

Апеляційний суд бере до уваги, що чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну "керування транспортним засобом", але таке визначення було наведено в п.27 Постанові Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За змістом п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Отже, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вірно встановлено факт керування ОСОБА_1 02.11.2022 року о 22 год. 50 хв. автомобілем «KIA RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 ,за адресою: м. Харків, вул.Валентинівській, 44.

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вірний час на долученому відеозаписі - з 22 год. 50 хв. до 01 год. 30 хв., оскільки відповідно до рапорту старшого інспектора ВЗтТ УПП в Харківській області ДПП Трубчанінова А., 30.10.2022 сервер відеообміну не здійснив перехід на зимовий час, в зв`язку з чим частина відеозаписів які були записані за допомогою нагрудних камер Моtorola VB400 відображали час з різницею в одну годину від поточного часу.

Також належить врахувати, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник скористалися своїм конституційним та процесуальним правом на подачу заяви до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою, але ОСОБА_1 та його захисник Устименко І.А. не верталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалися своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника Устименка І.А. в цій частині.

Будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, сторона захисту до початку апеляційного розгляду не подавали.

В матеріалах справи також міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (а.с.4). Відповідно до відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та у медичному закладі, але він фактично відмовився від проходження відповідно огляду.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме те, що він має право пройти огляд на місці її зупинки з використанням алкотестеру Drager або пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 15.07.2006 року, а тому повинен знати вимоги п. 2.5 ПДР України.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто свідомо проігнорував вимоги ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Устименка І.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков