Номер провадження: 33/813/1635/23
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я. В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пацалова Тамара Валеріївна, на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 , звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст.173-2 КУпАП в силу малозначності, в порядку ст. 22 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2023 року ОСОБА_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в силу малозначності, в порядку ст. 22 КУпАП.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник - адвокат Пацалова Т.В., подала апеляційну скаргу, в якій скаржник просить суд постанову Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2022 року скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначила, що 14.07.2023 ініціатором конфлікту була саме її донька ОСОБА_2 , яка не вперше, на постійній та систематичній основі вчиняє сварки. 14.07.2023 року, під час сварки ОСОБА_2 поводила себе досить емоційно впевнено та агресивно. Сварка не потягла за собою психологічної шкоди для ОСОБА_2 зазначає, що окрім слів ОСОБА_2 , жодними доказами не підтверджується вчинення ОСОБА_1 будь - яких дій передбачених диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_2 не з`явилася, належним чином повідомлена про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 та її захисник Пацалова Т.В. підтримали апеляційну скаргу, надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи скаржника та його захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 -2 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені судом докази по справі підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 -2 КУпАП.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. (ч.1 ст. 9 КУпАП).

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису,- тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало домашнє насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими , що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозоймки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Для встановлення події та складу правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Самі по собі, конфліктні стосунки та вживання нецензурної лексики, не утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Такі дії утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 562006, вбачається, що 14.07.2023 року о 14 годині 00 хвилин у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснювала домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: погрожувала фізичною розправою, кидалася в бійку та хватала за кінцівки пальців, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, обставини описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , а й про можливість завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю та в чому така шкода виразилася, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту фабули адміністративного правопорушення, що залишилося поза увагою суду.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Суд не бере до уваги психологічний висновок (а.с.41), з огляду на те, що з даного висновку не можливо встановити заклад, який його видав, на бланку відсутні обов`язкові реквізити установи, а саме: адреса місцезнаходження, ідентифікаційний номер юридичної чи фізичної особи, засоби зв`язку, з висновку неможливо встановити особу, яка його підписувала.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

В заяві на ім`я начальника Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 14.07.2023 р. ОСОБА_2 просила вжити заходи до її матері ОСОБА_1 та відчима ОСОБА_3 . Зокрема зазначила, що її матір, ОСОБА_1 , в цей день близько о 14:00 год. виражалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою кидалась в бійку. Також зазначила, що відчим, ОСОБА_3 , виганяв її з будинку, виражався нецензурною лайкою та кидався в бійку (а.с.3).

Проте стосовно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не складено, будь-яких заперечь з приводу цього потерпілою наведено не було, крім цього остання не вказала, які наслідки для неї потягли дії ОСОБА_1 та її відчима.

В письмових поясненнях до протоколу ОСОБА_2 зазначила, що 14.07.2023 року знаходилась вдома зі свою бабусею ОСОБА_4 , зі своєю матір`ю ОСОБА_2 та вітчимом ОСОБА_3 , спускаючись по сходах з другого поверху будинку на перший, почула сварку між бабусею та матір`ю, де ОСОБА_1 почала кидатися в бійку та погрожувати фізичною розправою ОСОБА_2 . Крім того зазначила, що коли бабуся хотіла заспокоїти її матір, остання вдарила бабусю, ОСОБА_4 , яка внаслідок падіння розбила голову, після цього відчим почав кидатися в бійку та нецензурно виражатись в сторону ОСОБА_2 .

Ці докази, які судом першої інстанції були прийняті до уваги не містять жодної вказівки на те, які наслідки для ОСОБА_2 , яка вказана у протоколі як потерпіла , потягли за собою дії ОСОБА_1 .

Суд зазначив, що цими доказами підтверджується винуватість ОСОБА_1 , проте суд першої інстанції не надав оцінки поясненням ОСОБА_1 (а.с.6) та ОСОБА_3 (а.с.5) та заперечення на протокол про адміністративне правопорушення (а.с.29-31).

В своїх поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначили, що ОСОБА_2 на прохання її мати ОСОБА_1 відмовилася прибирати, як наслідок вчинила сварку, постійно виражалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_1 та виганяла останню з дому, бабуся випадково впала, так як стояла позаду ОСОБА_1 , остання одразу разом з вітчимом викликали швидку бабусі.

В запереченнях на протокол про серії ВАВ № 562006, зазначені тіж самі обставини, що викладені в поясненнях.

Під час апеляційного перегляду, в судове засідання з`явився свідок ОСОБА_3 зазначив, що 14.07.2023 року дійсно відбулася сварка, ініціатором якої була ОСОБА_2 , остання постійно виражалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_1 та виганяла з дому та вдарила телефоном останню.

У апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів надані у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_3 , оскільки останній попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень. Крім того, надані свідком покази узгоджуються з поясненнями та доводами наданими скаржником.

Конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 та без точного визначення у чому така шкода полягає, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 14.07.2023 року дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства, що потягло за собою заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого та які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції, при прийнятті рішення не врахував вимоги ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до передчасного та помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 в даному правопорушенні.

За таких обставин, наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, жодних об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 матеріали справи не містять, що виключає відповідальність ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пацалова Тамара Валеріївна, на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2023 року задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2023, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в силу малозначності скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова