Справа № 126/1815/23
Провадження № 33/801/934/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши апеляційну скаргу захисниці особи, притягнутої до адміністративної відпові-дальності, ОСОБА_1 адвокатки Мазур Світлани Миколаївни на постанову судді Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 ро-ку про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацю-ючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2023 року серії ААД № 258421, складеним о 17.20 годині по вул. Набережній у с. Баланівка Гайсинського району Вінницької області поліцейським СРПП ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Бендеруком В. П., вдень 01 серпня 2023 року о 16.52 годині по вул. Набережній у с. Баланівка Гайсинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 ке-рував автомобілем марки «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер 6810 ARAM 3553», що було зафіксовано відеозаписом технічного пристрою на-грудної камери поліцейського, результат огляду виявився позитивним - 0,57‰. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9а Правил дорож-нього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі не-оподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою судді суду першої інстанції, захис-ниця ОСОБА_1 адвокатка Мазур С. М. оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП. Вважаючи, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесу-ального права, скаржниця обґрунтовує апеляційну скаргу недоведеністю відпо-відними доказами вини підзахисного у вчиненні адміністративного правопо-рушення, оскільки із доданого до справи відеозапису не убачається рух транс-портного засобу під керуванням ОСОБА_1 . На момент прибуття працівників поліції автомобіль ОСОБА_1 нерухомо стояв на узбіччі дороги. Водій, маю-чи намір забрати документи та замкнути автомобіль, перебував у ньому, оскіль-ки перед тим був біля домогосподарства свого знайомого, де йому допомагав та був пригощений пляшкою пива. Відповідно ОСОБА_1 мав намір залишити автомобіль та йти додому пішки, коли у цей момент прибули поліцейські і за причини «відпрацювання території» запропонували йому «дихнути», пройти огляд на стан сп`яніння. Того дня ОСОБА_1 дійсно вживав алкоголь і не за-перечував проти незаконних дій працівників поліції.

У судове засідання апеляційного суду ані правопорушник, ані його адво-катка повторно не з`явилися. Перше судове засідання призначалося на 14.00 годину 11 жовтня 2023 року. Проте суду в електронній формі надійшло пись-мово викладене клопотання адвокатки Мазур С. М. про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 не має можливості прибути до суду у зв`язку із сімейними обставинами. На задоволення цього клопотання повторний розгляд справи призначений на 16 жовтня 2023 року, 11.30 годину. Однак суду вдруге в електронній формі надійшло письмово викладене клопотання захисниці Мазур С. М. про відкладення розгляду справи у зв`язку із важкою хворобою дружини ОСОБА_1 та необхідністю її госпіталізації.

Апеляційний суд не убачає законних підстав для задоволення повторного аналогічного клопотання адвокатки Мазур С. М., ураховуючи, що у випадку відсутності підзахисного вона має можливість на захист його інтересів брати участь у справі. Ураховуючи, що чинний КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, у розгляді справи за статтею 130 КУпАП ( стаття 268 ), те, що ОСОБА_1 вдруге не на-дав суду належних і допустимих доказів поважності причин, через які він не може з`явитися на виклик до суду, він та його захисниця повідомлені в установ-леному про розгляд цієї справи в установленому порядку, керуючись частиною шостою статті 294 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає можливим перегля-нути справу у межах апеляційної скарги у відсутності її учасників, які за викли-ком суду не з`явилися у судове засідання без поважних на те причин.

Ретельно дослідивши матеріали цієї адміністративної справи, проаналізу-вавши наявні у ній докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов вис-новку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно із частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм проце-суального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджу-валися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністра-тивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та ін-ші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при роз-гляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирі-шення справи.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2023 року серії ААД № 258421, складеного о 17.20 годині по вул. Набе-режній у с. Баланівка Гайсинського району Вінницької області, вдень 01 серпня 2023 року о 16.52 годині по вул. Набережній у с. Баланівка Гайсинського ра-йону Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Me-gane», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія про-водився із застосуванням приладу «Драгер 6810 ARAM 3553», що було зафік-совано відеозаписом нагрудної камери поліцейського, результат огляду вста-новлений у 0,57‰. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9а Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне правопорушення доданий акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціаль-них технічних засобів, згідно із яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`янін-ня, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та об-личчя. Огляд проведений за допомогою алкотестера «Драгер 6810 ARAM 3553», результат тесту визначений у 0,57‰, тобто, позитивний. Під час прове-дення огляду застосовувалися засоби відеофіксації. Даний акт без будь-яких за-уважень підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про його згоду із результа-тами огляду. Відповідний чек драгера із зафіксованим результатом тесту, під-писаний безпосередньо ОСОБА_1 , також долучений до протоколу.

Окрім цього у матеріалах справи наявний безперервний відеозапис з на-грудної камери поліцейського, яким зафіксована хронологія події 01 серпня 2023 року за участі ОСОБА_1 від моменту виявлення керованого ним авто-мобіля до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопо-рушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інс-танції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного пра-вопорушення цілком доведена матеріалами справи, а саме наявними у ній ви-щезазначеними доказами.

За викладених фактичних та об`єктивних обставин у справі з висновком судді суду першої інстанції належить погодитися; у діях ОСОБА_1 дійсно наявний склад правопорушення, його правильно та обґрунтовано визнано вин-ним за частиною першою статті 130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП особа несе відповідаль-ність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія, а також за передачу керування транспортним засо-бом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарсь-ких препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських пре-паратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів другого, четвертого, шостого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, нар-котичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських пре-паратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Мініс-терства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння під-лягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваже-ного підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони пе-ребувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алко-гольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координа-ції рухів; порушення мови; вира жене тремтіння пальців рук; різка зміна забарв-лення шкірного покриву обличчя; пове дінка, що не відповідає обстановці. Вста-новлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться поліцейським згідно із вимогами згаданої Інструкції з використан-ням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту ма-ють цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю у крові ( пункт сьомий розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до пункту десятого розділу ІІ Інструкції результати проведе-ного поліцейським огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу зазна-чаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеці-альних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати проведеного поліцейським огляду зазначаються у протоколі про адміністра-тивне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду склада-ється у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне право-порушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характерис-тиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування його по-казників на папері, ці результати долучаються до протоколу про адміністратив-не правопорушення.

Як слідує із матеріалів цієї адміністративної справи, огляд ОСОБА_1 за його згоди проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер». Результат огляду встановлений у 0,57‰, тобто, з очевидним перевищенням допустимого цифрового показника.

Крім того у відповідності до норм статті 266 КУпАП під час проведення огляду застосовувалися технічні засоби відеозапису, що також свідчить про на-лежне фіксування події та огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Із наяв-ного відеозапису безумовно убачається, що ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень за власним бажанням проходив огляд на місці зупинки транс-портного засобу та, зрештою, не заперечував виявлених результатів огляду, підписавши чек драгера із результатами огляду та акт огляду, який складений поліцейським.

В апеляційній скарзі адвокатка Мазур С. М. зазначає про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом через відсутність від-повідних доказів, надалі стверджуючи про неможливість останнім через вка-зане нести відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Однак апеляційний суд з такими аргументами скарги погодитися катего-рично не може, оскільки вони цілком спростовуються долученим до справи ві-деозаписом із нагрудної камери поліцейського. Згідно відеозапису зі слів само-го ОСОБА_1 у нього працював майстер-штукатур, з яким під час обіду він і вживав алкогольні напої, зокрема, він вживав пиво, після чого відвозив майстра додому. Тобто належить стверджувати про необ`єктивність аргументів скарги та перекручування у ній зафіксованих обставин, що мали місце 01 серпня 2023 року за участі ОСОБА_1 , який на спростування аргументів апеляційної скарги захисниці безсумнівно є суб`єктом адміністративного правопорушення.

За таких викладених обставин неможливо належним чином спростувати зафіксований в установленому порядку факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, неможливо заперечити належним чином зафіксованих результатів проведення огляду на стан сп`яніння, що вказує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, обираючи вид адміністративного стягнення у межах санкції інкримінованої ОСОБА_1 статті, призначив стягнення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, що відповідає нормам статей 33-35 КУпАП стосовно загальних правил накладення стягнень за адміністративні пра-вопорушення. Вид застосованого судом адміністративного стягнення є адекват-ним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Мотиви апеляційної скарги адвокатки не спростовують обґрунтованості висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові, оскіль-ки вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, пе-редбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена мате-ріалами справи та наявними у ній доказами.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пе-ребуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 За-кону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожний довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лю-того 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання у першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішен-ня національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх ар-гументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного вимогу апе-ляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції апеляційний суд визнає необґрунтованою та не знаходить підстав для її задово-лення.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов`язок націо-нального суду переконатися, що провадження у цілому, зокрема, спосіб отри-мання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), у справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав лю-дини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтере-сами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і ос-новоположних свобод, може бути визначене тільки у світлі конкретних обста-вин справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, належно умотивованої та справедливої постанови судді Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_1 адво-катки Мазур Світлани Миколаївни про повторне відкладення перегляду справи в апеляційному порядку відмовити.

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвокатки Ма-зур Світлани Миколаївни залишити без задоволення.

Постанову судді Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко