ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1980/23 Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І.В.
Апеляційне провадження № 33/818/922/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Крайз О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 29.04.2023 р. о 10 год.57 хв., керував автомобілем ВАЗ-2109, державний номер НОМЕР_1 , по проспекту Героїв Харкова,269 в м.Харкові, в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння зі згоди водія проводився у лікаря нарколога КНП ХОР «ОНД», висновок лікаря №960 від 01.05.2023 року - позитивний.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2023 року та закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційній вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що працівники поліції незаконно транспортний засіб під його керуванням, протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено з порушенням вимог ст.254 КУпАП, висновок №960 від 01.05.2023 року є недійсними.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, доводи ОСОБА_1 та його захисника Крайз О.І., які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Цих обставин не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, а саме відомостям, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 456118 від 02.05.2023 року, в якому зазначено факт керування 02.05.2023 року о 10 год. 57 хв. в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, 269, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, оскільки знаходився у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння (а.с.1);

- DVD-дисків (а.с.4), долучених до матеріалів справи, на яких маються сім файлів із відеозаписами, з яких вбачається, що працівниками поліції зупинили автомобіль ВАЗ-2109, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (файли « НОМЕР_2 », «ААД 456118-до»), у якого в подальшому були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим водію запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що останній погодився (файл «export-alt4j», «export-l0ek4», починаючи з 01 хв. 20 сек., 05 хв. 00 сек., 12 хв. 00 сек.), поліцейським повідомлено причини зупинки (файл «export-alt4j», починаючи з 00 хв. 40 сек.).

Крім того, з цих відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він вчора вживав алкогольні напої, намагався неодноразово вмовити працівника поліції не їхати до медичного закладу (файл «export-alt4j», починаючи з 14 хв. 00 сек.). В медичному закладі ОСОБА_1 на пропозицію лікаря відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору, але пройшов огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння шляхом надання біологічних зразків - сечі (файл «export-l0ek4», починаючи з 13 хв. 00 сек., файл «export-xbqjq», починаючи з 06 хв. 40 сек.).

З відомостей відеозаписів (файл «export-alt4j», починаючи з 21 хв., файл «export-xbqjq», починаючи з 13 хв. 45 сек.) також вбачається, що в медичному закладі ОСОБА_1 особисто отримав ємкість (баночку) для надання на дослідження біологічних зразків (сечі) та будь-яких зауважень щодо забруднення цієї ємкості чи слідів її попереднього вживання ні працівникам поліції, ні працівникам медичного закладу, не заявляв. Після проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння, лікарем повідомлено працівникам поліції, що висновок за результатами огляду буде виготовлено, приблизно, 02.05.2023 року (файл «export-alt4j», починаючи з 25 хв., файл «export-xbqjq», починаючи з 18 хв.);

- висновку №960 від 01.05.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 29.04.2023 року ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного і наркотичного сп`яніння у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» та за результатами огляду встановлено, що водій перебував у стані алкогольного та наркотичного (канабіноїди) сп`яніння (а.с.6).

Аналізуючи докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник Крайз О.І. скористалися своїм процесуальним правом та вони подавали заяву до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та захисником Крайз О.І. не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівника поліції до його безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Апеляційний суд також зазначає, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а також тривалості складання висновку №960 від 01.05.2023 року та невідповідності його фактичним обставинам справи, на переконання апеляційного суду, такі доводи є необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного і наркотичного сп`яніння, в тому числі надання забрудненої ємкості для здачі біологічних зразків, та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з заявою в порядку КПК України про внесення відомостей до ЄРДР про перевищення лікарем-наркологом своїх службових повноважень.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про оскарження дій лікаря -нарколога при складанні нею висновку №960 від 01.05.2023 року в порядку КАСУ, а тому, на переконання суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Більш того, з відомостей наданого суду відеозаписів, разом з іншими вищезазначеними доказами у справі, повністю вбачається вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та непереконливість доводів апеляційної скарги сторони захисту в цій частині.

Апеляційний суд також критично оцінює апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги відомості відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі твердження сторони захисту не узгоджуються з положеннями ст.251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті.

Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим водія направлено до медичного закладу для проходження відповідного огляду, результат якого виявився позитивним, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 456118 від 02.05.2023 року, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП є необґрунтованим.

Відповідно до вимог цієї статті, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Аналізуючи положення цієї статті апеляційний суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення може бути складений протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи правопорушника, тобто виявлення всіх доказів, які підтверджують винуватість цієї особи.

Відповідно до відомостей протоколу вбачається, що подія за участю ОСОБА_1 відбулась 29.04.2023 року.

Цього ж дня, тобто 29.04.2023 року, ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння у лікаря-фахівця.

Згідно відомостей відеозаписів (файл «export-alt4j», файл «export-xbqjq») працівником медичного закладу повідомлено працівникам поліції та ОСОБА_1 , що висновок за результатом медичного огляду буде виготовлено орієнтовно 02.05.2023 року (а.с.4).

В матеріалах справи міститься повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції від 29.04.2023 року (арк. 5), відповідно до відомостей якого ОСОБА_1 був особисто повідомлений під підпис, що 02.05.2023 року о 20 год. 30 хв. він повинен з`явитись за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів, буд.18-А, до інспектора Колісник Н.С.

02.05.2023 року ОСОБА_1 не з`явився у визначений час та за визначеною інспектором адресою, у зв`язку з чим працівник поліції інспектора Колісник Н.С. зателефонувала на номер мобільного телефону ОСОБА_1 та в ході телефонної розмови повідомила, що працівниками поліції було отримано висновок №960 від 01.05.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння (відеозапис, файл «export-rftxq», а.с.4).

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівника поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан алкогольного та наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 - це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №960 від 01.05.2023 року.

Таким чином, твердження апелянта про те, що протокол складений не протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є безпідставними, оскільки в день виявлення працівниками поліції такої особи, у них не було доказів перебування останнього у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запрошено за визначеною адресою на 20 год. 30 хв. 02.05.2023 року, а після отримання відповідного висновку був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 456118 від 02.05.2023 року.

За таких обставин, твердження ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції вимог ст.254 КУпАП, на думку апеляційного суду, також є необґрунтованими та суб`єктивними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 , яку він зазначив в апеляційній скарзі та висловлював під час апеляційного розгляду, щодо невизнання своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков