"09" жовтня 2023 р. Справа № 363/3803/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079938 від 03.07.2023 року вбачається, що 03 липня 2023 року о 17 год. 45 хв. у с. Сухолуччя Київської області, вул. Миру, 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, агресивна поведінка.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження зазначеного огляду ОСОБА_1 під відеозапис та у присутності двох свідків відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання 09.10.2023 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лебедєв В.В. не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, на що до суду надали клопотання про завершення розгляду справи за їх відсутності.

Будучи раніше присутніми в судовому засіданні, повідомленими про права та обов`язки, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лебедєв В.В. висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та захисник Лебедєв В.В. надали пояснення наступного змісту.

03 липня 2023 року зранку ОСОБА_1 дійсно керував мопедом Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_1 приїхав на зазначеному мопеді до сільської ради, що розташована у с. Сухолуччя по вул. Миру, буд. 3. По приїзду до вказаного місця ОСОБА_1 залишив мопед біля будівлі сільської ради. У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що неофіційно працевлаштований у ТОВ «РИБСТАН», виробничі потужності якого розміщені на в`їзді до с. Сухолуччя. На вказаному підприємстві ОСОБА_1 виконує трудові обов`язки, які пов`язані завантаженням та перенесенням риби. У зв`язку з цим кожного ранку за ним приїжджає відповідальна особа даного підприємства, анкетні відомості якого він не знає, та на автомобілі разом з іншими робітниками забирає біля будівлі сільської ради (вул. Миру, буд. 3, с. Сухолуччя) та відвозить на підприємство. Аналогічні події мали місце і вранці 03.07.2023 року.

Після закінчення робочого дня 03.07.2023, приблизно о 17 годині, його - ОСОБА_1 привезли назад до будівлі сільської ради. У вказаному місці ОСОБА_1 зустрівся зі своїм другом ОСОБА_2 , та пізніше, разом з ним підійшов до свого мопеду. У цей момент, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , до них під`їхали працівники поліції та повідомили, що на відеореєстраторі було зафіксовано, як ОСОБА_1 здійснював керування мопедом. ОСОБА_1 заперечив проти цього, оскільки весь час його мопед стояв біля будівлі сільської ради, а сам ОСОБА_1 був на підприємстві і виконував свої трудові обов`язки, внаслідок чого фізично не міг здійснювати керування вказаним мопедом. Після цього працівники поліції попросили показати документи, пред`явити посвідчення водія, а після перевірки документів повідомили, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Факт наявності ознак алкогольного сп`яніння, як пояснив ОСОБА_1 , він також заперечував, оскільки він не вживав алкогольних напоїв, не міг мати таких ознак. У зв`язку з характером та видом своєї роботи ОСОБА_1 був брудний, втомлений, від нього пахло рибою, в не алкоголем, тому факт вживання алкогольних напоїв він неодноразово заперечував працівникам поліції.

Не зважаючи на це, як зазначив ОСОБА_1 , працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 дійсно відмовився, оскільки він не керував мопедом, його ніхто не зупиняв, і він не вживав алкогольні напої. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції повноцінно не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, зазначали, що це тривала процедура, однак від проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_1 безпосередньо не відмовлявся.

Після цього, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , працівниками поліції було залучено двох свідків, які підійшли на місце події вже після того, як працівники поліції пропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння. У присутності вказаних свідків було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Протокол ОСОБА_1 не підписував, примірник брати відмовився, оскільки категорично був не згодний з ним. Тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами ОСОБА_1 також відмовився брати. При цьому ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що працівники поліції не відстороняли його від керування транспортними засобами, оскільки не передали право керування мопедом іншій особі. На додаток до цього ОСОБА_1 пояснив, що всі вказані події відбувалися у присутності його знайомих ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім цього, сторона захисту просила суд врахувати, що: у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 мопедом, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а сам мопед зранку стояв біля будівлі сільської ради, у зв`язку з цим ОСОБА_1 і не міг керувати ним; у працівників поліції були відсутні підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння; працівниками поліції не дотримано порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі; на наданих органом поліції відеозаписах вбачається, як ОСОБА_1 безпосередньо заперечує факт керування мопедом та вказує на протиправність дій працівників поліції.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 та його захисник Лебедєв В.В. просили суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 всіх ознак складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання з`явився також свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

03.07.2023 року близько о 17 год. ОСОБА_2 зустрівся у центрі с. Сухолуччя Київської області, біля магазину, що розташований біля будівлі сільської ради, по вул. Миру, з ОСОБА_1 . Біля магазину вони просиділи близько години, ОСОБА_2 вживав алкогольні напої, ОСОБА_1 пив квас. Факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв ОСОБА_2 особисто не спостерігав, як і не вбачав наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_2 , близько о 18 год. вони перейшли дорогу та підійшли до будівлі сільської ради, де стояв припаркований мопед ОСОБА_1 . У цей момент до них під`їхали працівники поліції та повідомили, що бачили ОСОБА_1 за кермом мопеда. Однак, як ствердив ОСОБА_2 у судовому засіданні, зазначені обставини не відповідають дійсності, оскільки протягом всього минулого часу (близько 1 години) ОСОБА_1 сидів разом з ним біля магазину, а мопед весь час стояв біля будівлі сільської ради, нікуди не рухався, тим більше під керуванням самого ОСОБА_1 .

Під час спілкування працівники поліції зазначили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 дійсно заперечував факт вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_2 підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, однак зазначив про наявність бажання проходити огляд у медичному закладі.

На запитання суду ОСОБА_2 підтвердив, що ОСОБА_1 не керував мопедом, не міг перебувати за його кермом, оскільки сидів разом з ним біля магазину, не мав ознак алкогольного сп`яніння, та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак хотів його пройти у медичному закладі, про що повідомляв працівників поліції.

У судове засідання також з`явився свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

03.07.2023 року близько 18 год. ОСОБА_3 зустрів біля будівлі сільської ради у с. Сухолуччя свого знайомого ОСОБА_1 . На той момент поруч з ОСОБА_1 вже були працівники поліції, які повідомили ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_3 , у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, останній поводив себе повністю адекватно, від ОСОБА_1 було чутно запах риби, однак не запах алкоголю. У подальшому також працівниками поліції було зупинено двох осіб, яких залучено в якості свідків. Щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 не чув. Факту керування ОСОБА_1 мопедом ОСОБА_3 також не бачив, впевнений, що ОСОБА_1 не керував мопедом. Більше обставин, що стосуються предмета судового розгляду, ОСОБА_3 не повідомив.

У судове засідання також викликався та з`явився свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

03.07.2023 року близько 17 год. разом зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 їхав додому у с. Сухолуччя Київської області. Під час цього їх зупинили працівники поліції та попросили бути свідками при огляді на стан сп`яніння ОСОБА_1 , з яким раніше вони не були знайомі. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погодилися бути свідками. У присутності ОСОБА_4 ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак при цьому повідомляв працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом. При цьому на місці подій були присутні ще двоє чи троє чоловіків, які зазначали, що ОСОБА_1 не керував мопедом. Особисто ОСОБА_4 не спостерігав факту керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, оскільки був залучений працівниками поліції вже пізніше.

Крім цього, ОСОБА_4 зазначив, що працівники поліції дійсно пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак, щоб пропонували пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_4 не чув. Другим свідком, як пояснив ОСОБА_4 , був його син ОСОБА_5 , який у зв`язку з службовою зайнятістю не може з`явитися у судове засідання для надання пояснень, однак, на переконання ОСОБА_4 , він спостерігав та чув ті ж самі обставини і факти, що і він, оскільки був присутній постійно поруч.

У судове засідання також викликався свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки офіційно не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.

У судове засідання також неодноразово викликався старший сержант поліції Слободян Олександр Олегович, який складав відносно ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення. В одне судове засідання старший сержант поліції ОСОБА_6 не з`явився у зв`язку з службовою зайнятістю, що випливає з листа заступника начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Тараса Кадука від 13.09.2023 року № 4451вх (а.с. 56). Про причини неявки в інші судові засідання старший сержант поліції ОСОБА_6 не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності осіб, що викликалися судом і не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079938 від 03.07.2023 року зазначається, що 03.07.2023 року о 17 год. 45 хв. у с. Сухолуччя Київської області, вул. Миру, 3 ОСОБА_1 здійснював керування мопедом Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1 . Таким чином, складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення є здійснення керування ним зазначеним мопедом.

У зв`язку з цим суд повторно звертає увагу на ту обставину, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливе тоді і лише тоді, коли у судовому засіданні після дослідження достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів «поза розумним сумнівом» можливо зробити категоричний та безумовний висновок щодо того, що конкретна особа була водієм конкретного автомобіля.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, а отже і тягар доказування, в межах справи про адміністративне правопорушення покладається на органи влади (посадових осіб), які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення. В межах даної справи про адміністративне правопорушення такий тягар покладається на органи Національної поліції.

У той же час суд не може редагувати фабулу обвинувачення, змінювати зміст чи характер інкримінованих фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, збирати докази як на підтвердження, так і на спростування винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В противному випадку це неодмінно призводить до перебирання судом на себе функцій обвинувачення, що є несумісним з правовою природою та призначенням суду в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт керування мопедом, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши, що від самого ранку і до моменту приїзду працівників поліції, тобто десь до 17 год. 30 години 03.07.2023 року, мопед стояв біля будівлі сільської ради і нікуди не рухався. На той момент, коли працівники поліції під`їхали до ОСОБА_1 , то він разом з товаришем свідком ОСОБА_2 стояв біля мопеду, нікуди не їхав, жодних функцій з керування транспортним засобом не виконував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який протягом однієї години до моменту приїзду працівників поліції був поруч з ОСОБА_1 , заперечив факт керування останнім мопедом, оскільки сидів разом з ним біля магазину, а мопед весь час стояв біля будівлі сільської ради. Крім того, свідок ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв та не мав ознак алкогольного сп`яніння.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 так само заперечив факт керування ОСОБА_1 мопедом та наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, вказавши, що від ОСОБА_1 було чутно лише запах риби.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що особисто не бачив, щоб ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом, оскільки був залучений на місце події лише пізніше, коли ОСОБА_1 разом з працівниками поліції стояли біля мопеду. Однак, як слідує з показань свідка ОСОБА_4 , навіть на той момент ОСОБА_1 не виконував жодних технічних функцій водія транспортного засобу, та заперечував про це працівникам поліції.

Таким чином, зі змісту показань допитаних у судовому засіданні свідків спростовується факт керування ОСОБА_1 мопедом, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявний у матеріалах справи DVD-R диск (а.с. 9) містить один файл з відеозаписом під назвою «VID36F-00-0027» тривалістю 11 хв. 48 хв. Вказаний відеозапис зроблений на нагрудну камеру працівника поліції, стосується обставин та фактів вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак при дослідженні відеозапису судом встановлено, що через невідомі технічні причини відеозапис не містить звукозапису, відтворюється лише візуальна частина відео, що перешкоджає повному, об`єктивному та всебічному встановленню всіх обставин та фактів відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

З метою усунення вказаних недоліків стороною захисту було надано лист від 17.07.2023 року № 117-аз начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Романа Бежука про надання відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 32). До вказаного відеозапису долучено DVD-R диск (а.с. 33), на якому містяться два відеозаписи, перший з яких за назвою, змістом, тривалістю ідентичний відеозапису, що наявний на диску, який був долучений працівниками поліції до матеріалів справи з самого початку (а.с. 9). Вказаний відеозапис також не містить звукозапису, відображується тільки візуальна частина відео.

У той же час дослідження вказаного відеозапису дає можливість зробити висновок, що на ньому не зафіксовано та безпосередньо не відображено факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, у тому числі мопедом. Сам мопед, як вбачається з відеозапису, стоїть припаркований біля будівлі, нікуди не рухається, тим більше під керуванням ОСОБА_1 . На відеозаписі також вбачається наявність на місці події свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, перший досліджений відеозапис не дає можливість підтвердити інкриміноване ОСОБА_1 обвинувачення в частині керування транспортним засобом.

При дослідженні другого відеозапису «VID48F-00-0028» тривалістю 03 хв. 41 сек., який також зроблено на нагрудну камеру та який є логічним і хронологічним продовженням першого відеозапису, судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово заперечує працівникам поліції факт керування мопедом, факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, зазначає про протиправність дій працівників поліції.

Таким чином, на другому відеозаписі не тільки не відображено і не зафіксовано жодних обставин, що дають можливість констатувати факт виконання ОСОБА_1 функцій водія, але і сама поведінка ОСОБА_1 , супутні обставини, обстановка на місці події дає можливість зробити висновок про не підтвердження факту керування транспортним засобом останнім.

З наданої працівниками поліції відеофіксації, що здійснювалася на нагрудну камеру, не вбачається не тільки безпосереднього факту виконання ОСОБА_1 технічних функцій водія, але і навпаки зафіксована обстановка, положення мопеду, місце всіх подій, пояснення, заперечення та поведінка ОСОБА_1 не дають можливості стверджувати про здійснення керування ним вказаним транспортним засобом.

Тобто, досліджені відеозаписи підтверджують пояснення ОСОБА_1 , показання допитаних у судовому засіданні свідків.

З урахуванням вищевикладеного суд також приходить до висновку, що надані матеріали справи про адміністративне правопорушення у переважні більшості стосуються відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відомості щодо керування транспортним засобом містяться лише у протоколі про адміністративне правопорушення. На наданих працівниками поліції відеозаписах не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак чітко зафіксовано його заперечення з приводу цього. У свою чергу допитаний у судовому засіданні свідок, який залучався працівниками поліції ОСОБА_7 також не підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

У той же час протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія мопеду, а наявні матеріали справи, показання свідків навпаки спростовують зазначений факт.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд в аспекті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності робить висновки на основі тих матеріалів справи, що були надані уповноваженими на це посадовими особами. Однак за наявних матеріалів справи зробити категоричний, ствердний, розумний та обґрунтований висновок щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом неможливо. У зв`язку з чим суд вважає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом недоведеним.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Одночасно з цим суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував автомобілем, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, то відповідно до вищевикладених нормативних приписів на нього не поширюється обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Внаслідок цього ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення обов`язку, який відповідно до чинного законодавства на нього не покладається.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас