Справа № 390/1141/23
Провадження № 3/390/645/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р.м. Кропивницький

Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Квітка О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`янка Новомиргородського району Кіровоградської області, офіційно не працює, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення від 13.06.2023 зазначено, що о 13 год. 20 хв. 13 червня 2023 року ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, д.н. НОМЕР_1 , по автодорозі М-30 (Кропивницький-Тернопіль-Стрий (700км+200 м) з ознаками наркотичного сп`яніння (звуженість очей, котрі не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився. Від керування т/з відсторонений.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.08.2023 пояснив, що він 13 червня 2023 року забрав свого батька із обласної онколікарні та віз його додому. На трасі його зупинили працівники поліції, на вимогу яких він надав документи та вчинив дії, які вони просили зробити. В стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння він не перебував. Наркотиків він не вживає. Проте йому запропонували повернутися до м. Кропивницький, щоб пройти там тест на стан наркотичного сп`яніння. Оскільки у його автомобілі перебував хворий батько, про що він повідомив поліцейських і якого він не міг залишити без нагляду на тривалий час на автодорозі, то він відмовився повертатися у м. Кропивницький, щоб пройти там тест на наркотики. У судове засідання 09.10.2023 ОСОБА_1 не з`явився.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Прокопенко В.В. просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 036635 (а.с. 3);

- направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 4);

- копія посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 5);

- відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (а.с.6);

- виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначено діагноз останнього злоякісне ураження бронхів або легені, що охоплює кілька суміжних локалізацій. Дата виписки 13.06.2023 (а.с. 17);

- відеозапис із рухом транспортного засобу ЗАЗ 1102, н.з. НОМЕР_1 (а.с. 20-21);

- довідка КНП «Новомиргородська міська лікарня» від 05.09.2023, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога (а.с. 22).

Згідно із пунктом 2.9(а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001р. (далі Правила, ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч. 1 статті 130 КУпАП.

Так, згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст.7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Також слід звернути увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 у справі 177/525/17 вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому, як зауважив Верховний Суд, сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє його від доведення правомірності свого рішення.

У п. 4.1 Рішення КСУ від 22.12.2010 № 23-рп/2010 Конституційний суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. До таких презумпцій належить і встановлена ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повніші відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП. Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до положень ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я , не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення та в присутності поліцейського. Кожний випадок такого огляду у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я, а проведений огляд з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З досліджених відеозаписів, які містяться на долученому диску, видно, що водій ОСОБА_1 чітко та беззаперечно виконує всі вимоги працівника поліції, його поведінка повністю відповідає обстановці, відповіді на питання працівника поліції чіткі та однозначні. Так, із відео (запис на 13 год. 26 хв.) вбачається, що на прохання працівника поліції ОСОБА_1 впевнено виконує тести на здатність володіння своїм тілом, проте працівник поліції все-таки повідомляє останньому, що вбачає ознаки наркотичного сп`яніння. Зразу після пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні в м. Кропивницькому, ОСОБА_1 вказує працівникам поліції, що у нього у автомобілі перебуває хворий батько, а вже після відсутності очікуваної реакції від працівників поліції (щодо забезпечення мінімальної безпеки для людини похилого віку і незалишення останнього одного у автомобілі поза межами населених пунктів) відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, працівниками поліції не долучено до матеріалів справи акту огляду на стан сп`яніння, як того вимагає п. 10 р.ІІ Інструкції. Тобто фактично працівниками поліції навіть не вчинено дій на фіксування ознак наркотичного сп`яніння водія.

Все вищеперелічене дозволяє суду розцінювати такі дії працівників поліції як провокацію водія до вчинення об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд вважає, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже відсутня суб`єктивна сторона вказаного правопорушення. Тому на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 1, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, на підставі ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області О.О. Квітка