Справа № 473/2812/23
Провадження №3/473/933/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

"10" жовтня 2023 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області - Домарєва Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Аннєнкової В.Ф.,

захисника - адвоката Шоломона О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, фізичної особи - підприємця, одруженого, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

- за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №480682 від 04.06.2023, ОСОБА_1 04.06.2023 о 00:25 в м. Вознесенську Миколаївської області, по вул. Соборності, керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21015», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини); в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду у встановленому порядку з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Drager та проїхати до лікарні відмовився під відеофіксацію, що велась за допомогою автореєстратора «YI-реєстратор».

Посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав. При цьому пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки не вживав алкогольні напої та, крім цього, на відстані 2 км був зупинений миколаївськими працівниками поліції, які склали відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та який він надавав працівникам поліції під час зупинки та пояснив, що він вже шість разів продував алкотестер Drager.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Шоломон О.В. просив суд закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, наголошував, зокрема, на неможливості притягнення особи двічі до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку захисника, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, суд оцінив матеріали справи, а саме:

- фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №480682 від 04.06.2023, в якому у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «не згоден»;

- відеозапис, на якому зафіксовано подію, що мала місце 04.06.2023;

- копію постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.09.2023 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, якою провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністратвиного правлопорушення.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності із ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.252 КУпАП, суд має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст.6 Конвенції.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду. При цьому варто зауважити, що йдеться саме про «практику Суду» у значенні, розкритому у статті 1 цього Закону, тобто практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини, а не лише про рішення щодо України. Виходячи із принципу ne bis in idem, який випливає із статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та закріплює заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів. В першу чергу Суд наголошує, що стаття 61 Конституції України говорить про заборону двічі притягнення до юридичної відповідальності одного виду, а стаття 4 Протоколу № 7 Конвенції закріплює заборону «кримінального переслідування», яке тлумачиться в автономному значенні та не залежить від внутрішньодержавної кваліфікації. Переслідування ОСОБА_1 шляхом притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є «кримінальним» в розумінні статті 4 Протоколу № 7 Конвенції. Зважаючи на характер та суворість покарання, Суд вважає, що це провадження у розумінні статті 6 Конвенції було кримінальним (див. для прикладу рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Галстян проти Арменії» (Galstyan v. Armenia), заява № 26986/03, пункти 58-60, та «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02, пункт 39).

В рішенні ЄСПЛ по справі «Сергій Золотухін проти Росії» (Sergey Zolotukhin v. Russia), заява № 14939/03, Суд розглядав існуючі підходи до тлумачення принципу ne bis in idem та дійшов висновку, що статтю 4 Протоколу № 7 слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (пункт 82). Отже, важливо було зосередитися на тих фактах справи, які складають сукупність конкретних фактичних обставин стосовно одного й того ж обвинуваченого, та нерозривно пов`язані між собою у часі та просторі, існування яких мало бути доведено з метою засудження або порушення кримінальної справи (пункт 84). В спірних правовідносинах Суд в основі рішення застосовує також підхід, висловлений ЄСПЛ по справі «Ігор Тарасов проти України», заява № 44396/05.

Із аналізу ст.19 КПК України, слідує, що встановлена заборона повторного притягнення до кримінальної відповідальності особи як тоді, коли вона вже раніше (вперше) притягалась до кримінальної відповідальності за цей злочин, але вироком суду була виправдана, так і тоді, коли вона була за цей самий злочин засуджена і покарана вироком суду, що набрав законної сили.

Виходячи із вищевикладеного, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283-285 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В.Домарєва