ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/294/23 Номер провадження 33/814/1690/23Головуючий у 1-й інстанції Гришко О. Я. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.

захисника-адвоката Ступніка С.В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 27 березня 2023 року о 10:45 год. на автодорозі Оржиця-Онішки Лубенського району Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210990, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру Драгер 6810, тест №553, результат позитивний 0,32% проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження по справі.

Зокрема посилається на незначний показник результату проходження огляду на стан сп`яніння 0,32% проміле та не роз`яснення працівниками поліції права водія на проходження огляду в медичному закладі, що з урахуванням вказаного показника, що не набагато перевищує допустиму норму з врахуванням похибки, в даній ситуації було необхідно забезпечити.

Вказує на відсутність у водія будь-яких візуальних ознак алкогольного сп`яніння та повну адекватність його поведінки, що підтверджується відеозаписом.

Зазначає, що водій не був відсторонений від права керування, а транспортний засіб не було тимчасово затримано.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся без участі водія та його захисника. Копію постанови суду від 21.08.2023 ОСОБА_1 отримав 08.09.2023, проте в зв`язку з перебуванням на лікуванні з 17.09.2023 по 27.09.2023, що підтверджується відповідною довідкою медичного закладу, не міг вчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його адвокат не приймали участь в судовому засіданні під час винесення постанови суд 21.08.2023. Копію постанови правопорушник отримав 08.09.2023. Згідно довідки КП Пирятинська лікарня ОСОБА_1 перебував на лікуванні у лікаря-травматолога з 17.09.2023 по 27.09.2023. 28.09.2023 засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, як пропущеного з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ДПР 18 №159688 складений 27.03.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , з особистими поясненнями щодо вживання алкогольних напоїв напередодні та продуття алкотестеру з позитивним результатом 0,32%,

роздруківка з алкотестеру Драгер з зазначенням результату 0,32% у ОСОБА_1 станом на 11:57 год. 27.03.2023,

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння,

направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу,

відеозапис з бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять дані про подію правопорушення та не були спростовані захисником під час розгляду апеляційної скарги.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль ВАЗ 210990, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а саме керування за межами населеного пункту без ввімкненого світла.

Під час перевірки документів у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився.

Після продуття ним алкотесетру Драгер результат виявився позитивним 0,32%. Жодних заперечень щодо процедури проходження огляду чи незгоди з його результатом, ОСОБА_1 не висловлював.

Огляд проводився в присутності 2 свідків та при здійсненні працівниками поліції безперервної відеофіксації.

Вказані обставини стали підставою щодо складання працівниками поліції протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, який підписаний правопорушником з зазначенням факту вживання алкогольних напоїв напередодні.

Доводи апелянта, щодо не роз`яснення йому права на проведення огляду в медичному закладі не беруться судом до уваги, оскільки такий огляд проводиться в медзакладі у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в разі незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським (п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння).

В даному випадку, після проведення огляду за допомогою алкотестеру та виявлення позитивного результату, ОСОБА_1 жодної незгоди з результатом не висловлював та надав особисті пояснення з приводу вжиття алкогольних напоїв напередодні.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що згідно норм міжнародного права мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна становити 0.25 мг на літр повітря, що видихається і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле, а отже показник 0,32 проміле є в межах допустимого законом показника, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0.50 г чистого алкоголю на літр крові або 0.25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Однак, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0.25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де законодавчо встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0.2%.

Під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оржицького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2023 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна