Справа № 198/339/23
Провадження № 3/0198/154/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Білинського М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Юр`ївка справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 198772 від 17.08.2023 року, громадянин ОСОБА_1 17.08.2023 року, приблизно о 15 години 00 хвилин, знаходячись в с. Водяне Павлоградського (Юр`ївського) району Дніпропетровської області, поблизу магазину «Продукти», здійснював торгівлю алкогольними напоями об`ємом 8,5 л. та тютюновими виробами в кількості 19 пачок без акцизного збору.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

За таких умов суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 164 КупАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Об`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст.164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Визначення господарської діяльності міститься, зокрема, у Господарському кодексі України (далі ГК України).

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 ГК України).

Некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (стаття 52 ГК України).

Згідно зі статтею 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється самостійно (ініціативно) та систематично. Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа-підприємець (стаття 58 ГК України). За відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП, при встановленні об`єктивної сторони складу правопорушення, яке полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, з`ясуванню підлягають, як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Відмінною від зазначеного, є об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яка полягає у провадженні господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до спеціального законодавства, що регулює процедуру обов`язкового отримання ліцензії, в даному випадку на торгівлю тютюновими виробами.

У даному випадку, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він здійснював провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження певного виду діяльності, а саме: здійснював торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Тобто, об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення прямо визначає, що виключно суб`єкт господарської діяльності може вчинити таке адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, матеріалами справи жодним чином не зафіксовано безпосередній продаж ОСОБА_1 тютюнових-алкогольних виробів (фотознімки, відеозаписи), та грошові кошти, отримані за їх продаж, працівниками поліції не вилучалися.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, отримував від цього прибуток, не вбачається їх самостійний та ініціативний характер, на власний ризик, що і становить суть господарської діяльності.

За таких обставин, на думку суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КупАП не є доведеною поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Пункт 2 ст. 6 Конвенції про основні права та свободи людини, і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

З наведених мотивів та, враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 251 КУпАП, провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП.

Навіть визнання особою своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не може бути достатньою підставою для визнання її винною судом (у випадку сумнівів справа вирішується на користь підсудного чи відповідача).

Також, суд акцентує на наступному у протоколі про адмінправопорушення не вказано, які саме алкогольні напої продавав ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 6 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

В зв`язку з недоведеністю винуватості особи, вилучене в нього майно, підлягає поверненню. Це не предмети вилучені з обігу.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Речові докази, а саме:

-10 пляшок алкогольного напою об`ємом 0,5 л.;

-7 пляшок алкогольного напою об`ємом 0,3 л.;

-19 пачок сигарет 1 пачка Cаmel, 1 пачка Kent, 2 пачки Palermo, 1 пачка Bond, 2 пачки Winston, 4 пачки Rothmans, 3 пачки Marshall, 3 пачки Compliment, 2 пачки Marlboro,

які були вилучені у ОСОБА_1 17.08.2023 року, повернути останньому, як власнику.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, особою, відносно якої її винесено.

Повний текст постанови проголошений 19.10.2023 року.

Суддя М. В. Білинський