печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5969/23-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гречана С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - не відомий,

за ст. 185 КУпАП, -

Учасники судового провадження:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 334890 від 27.11.2022, ОСОБА_1 27.11.2022 о 10 год. 35 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Марії Приймаченко, 10, під час зупинки транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , на законну вимогу працівника поліції, а саме капітана поліції ОСОБА_2 , пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи, що зазначені в п. 2.1 та п. 2.4 ПДР України, відмовився, на неодноразову вимогу не реагував та глузував з працівників поліції, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 проти обставин, викладених у протоколі заперечував, просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Главою 15, якою охоплюється ст. 185 КУпАП, регламентовано правовідносини у сфері встановленого порядку управління.

Статтею ст. 185 КУпАП визначена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Постановою Пленуму ВСУ №8 від 26.06.1992 визначено, що статтею 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

У даному випадку ОСОБА_1 , як вказано у протоколі: «під час зупинки транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , на законну вимогу працівника поліції, а саме капітана поліції ОСОБА_2 , пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи, що зазначені в п. 2.1 та п. 2.4 ПДР України, відмовився», тобто, подія стосувалася забезпечення безпеки дорожнього руху, а не охорони громадського порядку.

При цьому, суспільні відносини у сфері адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку регламентуються главою 10 КУпАП.

А відтак, викладені у протоколі фактичні обставини справи не узгоджується із диспозицією ст. 185 КУпАП.

Крім того, за диспозицією ст. 185 КУпАП обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення є настання реальних наслідків злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Проте поліцейським не конкретизовано суть правопорушення, а саме за яких конкретно обставин (що передувало законній вимозі) ОСОБА_1 відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи, в чому конкретно полягала така відмова останнього такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, враховуючи, що дія, яка проявляється у формі непокори і злісної непокори, не ототожнюється.

Не пред`явлення особою документів - посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, може бути підставою для застосування заходів передбачених ст. ст. 259, 260 КУпАП. Також відсутність чи не пред`явлення таких документів також може бути підставою для притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 126 КУпАП. А тому, непред`явлення документів на право керування, самі по собі не свідчать про злісну непокору працівникам поліції та не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Обставини щодо зухвалої поведінки ОСОБА_1 є неконкретизованими, в протоколі не зазначено в чому вона полягає та проявилась, а отже є не підтвердженими матеріалами адміністративної справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а на момент надходження адміністративного матеріалу до суду після дооформлення - 20.09.2023 сплинув строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП.

Натомість, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття провадження у справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого є відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, та не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що вказує на необхідність закриття провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За вказаних обставин, приходжу до висновку, що суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з кваліфікацією його дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.185, 245, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світлана ГРЕЧАНА