Справа № 592/7352/23
Провадження № 3/592/1686/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 від 21.06.2023 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП за те, що 21.05.2023 року о 10 годині 32 хвилини в м. Суми, вул. 1-а Набережна р. Стрілки, 1А, він керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, виконавче провадження № 59226890 від 28.05.2019 року Зарічний ВДВС у м. Суми СХ МРУМЮ, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України Про дорожній рух , за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП (а. п. 1) .

02.06.2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Шевцов Павло Володимирович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми письмові пояснення, із змісту яких вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді матеріали справи стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження № 59226890 від 28.05.2019 року Зарічним ВДВС у м. Суми СХ МРУМЮ, чим порушив ст. 15 Закону України Про дорожній рух , за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП. Стосовно даного протоколу він зазначає наступне. Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивною стороною даного правопорушення є вина у формі прямого умислу. ОСОБА_1 під час його зупинки співробітниками поліції, вказав на відсутність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, посилаючись на те, що він не знав про винесення державним виконавцем постанови, її не отримував, у зв`язку з чим не міг знати про наявність обмежень у керуванні транспортними засобами. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, а також іншими документами. Проте, до протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ч. 2 ст. 251 КУпАП, не долучено ніяких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 дійсно усвідомлено керував автомобілем, будучи обізнаним про те, що він обмежений у праві керування транспортним засобом, як і не містить доказів на підтвердження вказаних обставин відеозапис (інші матеріали згаданої інформації не містять) . Навпаки, з наведеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вважав, що рішення про обмеження в його праві керування вже скасоване, про що він зазначав співробітникам поліції, а перевірки наявності законних рішень з цих питань або спростування згаданим твердженням особи, матеріали справи не містять. Також він зазначає про те, що після того, як 21.05.2023 року на ОСОБА_1 було складено вищевказаний протокол, він 24.05.2023 року звернувся із заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови по ВП № 59226890 щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами стосовно нього (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) . Так, 24.05.2023 року державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами по ВП № 59226890 від 18.10.2019 року. Він звертає увагу суду на те, що в постанові про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 зазначено про те, що відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження № 59226890 від 28.05.2019 року. Проте, з вищевказаної постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами по ВП № 59226890 вбачається, що стосовно ОСОБА_1 була винесена постанова про обмеження керування транспортними засобами ВП № 59226890 саме 18.10.2019 року, а не як зазначено в постанові про адміністративне правопорушення 28.05.2019 року. Відтак, інформація яка зазначена в постанові про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 не відповідає дійсності та жодними доказами не підтверджується. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 у графі До протоколу додаються зазначено лише: відеозапис та відсутня інформація про технічний засіб, за допомогою якого було здійснено даний запис, тобто у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, а також він звертає увагу суду на те, що у протоколі відсутні дані щодо номера бодікамери, на яку було здійснено аудіо та відеофіксацію, що не дає підстав використати ці матеріали, як доказ. Так, відповідно до п. 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, у протоколі також зазначається те що, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення) . Проте, з протоколу серії ААД № 046691 вбачається, що співробітниками поліції було допущено порушення як ст. ст. 256, 266 КУпАП так і Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, оскільки у протоколі не зазначено номер технічного засобу взагалі, що дає підстав дійти висновку про відсутність підстав використовувати ці матеріали (відеозапис) як доказ у даній справі. Також, існує перелік технічних засобів, що використовуються для попередження, виявлення або фіксування правопорушення, затверджений наказом МВС України № 31026 від 18.12.2018 року. Натомість, матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. У матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису. Тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозапису. Не долучені до справи співробітниками поліції свідоцтва, що стосуються технічного приладу відеокамери , які не дають можливість встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. Ці обставини, в свою чергу, позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були інспектором поліції, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання. Відповідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті № 14 від 23.12.2005 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № від 19.12.2008 року) була визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Вказані обставини унеможливлюють правильне вирішення справи відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, а тому протокол про адміністративне правопорушення слід повернути для належного оформлення. Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому та процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості об`єктивне правоположення. Це вимога закону звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення. Враховуючи вищевикладене можна дійти висновку висновку про те, що провадження в справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, він просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення № 592/7352/23 стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення (вхідний № 18143 від 02.06.2023 року) (а. п. 8, 9) .

16.08.2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Шевцов Павло Володимирович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми письмові пояснення, із змісту яких вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді матеріали справи стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження № 59226890 від 28.05.2019 року Зарічним ВДВС у м. Суми СХ МРУМЮ, чим порушив ст. 15 Закону України Про дорожній рух , за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП. Стосовно даного протоколу він зазначає наступне. Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивною стороною даного правопорушення є вина у формі прямого умислу. ОСОБА_1 під час його зупинки співробітниками поліції вказав на відсутність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, посилаючись на те, що він не знав про винесення державним виконавцем постанови, її не отримував, у зв`язку з чим не міг знати про наявність обмежень у керуванні транспортними засобами. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, а також іншими документами. Проте, до протоколу, всупереч вимогам ч. 2 ст. 251 КУпАП, не долучено ніяких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 дійсно усвідомлено керував автомобілем, будучи обізнаним про те, що він обмежений у праві керування транспортним засобом, як і не містить доказів на підтвердження вказаних обставин відеозапис (інші матеріали згаданої інформації не містять) . Навпаки, з наведеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вважав, що рішення про обмеження в його праві керування вже скасоване, про що він зазначав співробітникам поліції, а перевірки наявності законних рішень по цим питанням, або спростування згаданим твердженням особи, матеріали справи не містять. Також він зазначає про те, що після того, як 21.05.2023 року на ОСОБА_1 було складено вищевказаний протокол, останній 24.05.2023 року звернувся з заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови по ВП № 59226890 щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, стосовно нього (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) . Так, 24.05.2023 року державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами по ВП № 59226890 від 18.10.2019 року. Він звертає увагу суду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 зазначено про те, що відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження № 59226890 від 28.05.2019 року. Проте, з вищевказаного протоколу про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами по ВП № 59226890 вбачається, що стосовно ОСОБА_1 була винесена постанова про обмеження керування транспортними засобами ВП № 59226890 саме 18.10.2019 року, а не як зазначено в постанові про адміністративне правопорушення 28.05.2019 року. Відтак, інформація, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691, не відповідає дійсності та жодними доказами не підтверджується. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 046691 у графі До протоколу додаються зазначено лише відеозапис та відсутня інформація про технічний засіб, за допомогою якого було здійснено даний запис, тобто у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, а також він звертає увагу суду на те, що у протоколі відсутні дані щодо номера бодікамери, на яку було здійснено аудіо та відеофіксацію, що не дає підстав використати ці матеріали як доказ. Так, відповідно до п. 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, у протоколі також зазначається те що, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення) . Проте, з протоколу серії ААД № 046691 вбачається, що співробітниками поліції було допущено порушення як ст. ст. 256, 266 КУпАП так і Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, оскільки у протоколі не зазначено номер технічного засобу взагалі, що дає підстав дійти висновку про відсутність підстав використовувати ці матеріали (відеозапис) як доказ у даній справі. Також існує перелік технічних засобів, що використовуються для попередження, виявлення або фіксування правопорушення, затверджений наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року. Натомість, матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. У матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису. Тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозапису. Не долучені до справи співробітниками поліції свідоцтва, що стосуються технічного приладу відеокамери , які не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Ці обставини, в свою чергу, позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були інспектором поліції, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання. Викладене вище узгоджується з судовою практикою, а саме: з постановою Ізмаїльського районного суду Одеської області від 11.01.2019 року у справі № 500/7874/18, провадження № 3/500/67/19. Крім того, обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного проступку. Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків. Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки та бажати їх настання. Проте, він вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції також надано не було. Як вже вказувалось раніше, у протоколі серії ААД № 046691 зазначено про винесену постанову про обмеження керування транспортними засобами ВП № 59226890 від 28.05.2019 року. Проте, те з долучених документів вбачається, що державним виконавцем 24.05.2023 року було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами по ВП № 59226890 від 18.10.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення Європейського суду з прав людини Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Викладене вище, узгоджується з судовою практикою, а саме: з постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2019 у справі № 204/4407/19, провадження № 3/204/2959/19. Отже, з вищевикладеного можна також дійти висновку про те, що співробітниками Національної поліції не було дотримано відповідного доказового забезпечення, стосовно нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Відповідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті № 14 від 23.12.2005 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № від 19.12.2008 року) була визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Вказані обставини унеможливлюють правильне вирішення справи відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, а тому протокол про адміністративне правопорушення слід повернути для належного оформлення. Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення. Враховуючи вищевикладене можна дійти висновку висновку про те, що провадження в справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Попередні надані пояснення підтримує. Враховуючи вищевикладене, він просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення № 592/7352/23 стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення (вхідний № 28371 від 16.08.2023 року) (а. п. 21-23) .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Шевцов Павло Володимирович надав усні пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях. Він просив закрити справу про адміністративне правопорушення № 592/7352/23 стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час розгляд справи був повідомлений належним чином. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Допитаний в судовому засіданні допитаний в якості свідка інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_2 просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до роз`яснень, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті № 14 від 23.12.2005 року, Верховний Суд України звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в ст. ст. 247, 280 КУпАП, у тому числі, шляхом допиту свідків.

Відповідно до ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи) , у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Усі дані, отримані від свідків, підлягають оцінці і порівнянню з іншими доказами, отриманими з інших джерел.

Вислухавши пояснення та думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Шевцова Павла Володимировича, пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши докази у їх сукупності, прихожу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 245, ст. 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного проступку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки та бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення Європейського суду з прав людини Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що співробітниками поліції не було дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, прихожу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Верховний Суд в п. 39 своєї постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18 зробив наступний висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90264746) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 126, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков