Справа №333/8463/23
Провадження №3/333/3004/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 жовтня 2023 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, маючого середньотехнічну освіту, розлученого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 06 вересня 2023 року, о 12-00 годині, громадянин ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психічного характеру відносно матері громадянки ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, кричав, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю громадянці ОСОБА_2 .

У ході розгляду адміністративної справи в суді ОСОБА_1 , після роз`яснення йому головуючим прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, свою вину не визнав і суду пояснив, що 06 вересня 2023 року, о 12-00 годині, знаходячись за місцем свого проживання в нього та його матері виник спір щодо персональних документів ОСОБА_1 , які він не зміг знайти після повернення з лікарні. Свою матір він фізично не ображав та ситуація яка відбулася більше схожа на сімейну лайку. Просив суд закрити провадження у справі.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення додано:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №448371 від 21.09.2023 року (а.с.3);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 06.09.2023 року (а.с.4);

- письмовим опитуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5-6);

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.7);

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №290912 від 21.09.2023 року (а.с.8);

- копією паспорту ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Вивчивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, додані до протоколу матеріали, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши всі підтверджені зазначеними доказами обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинення домашнього насильства не доведена і не підтверджується зібраними матеріалами справи.

Відповідно вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення адміністративних протоколів, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до правових позицій Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 26.04.2018 року по справі 338/1/17 та постанові від 27.02.2018 року по справі №813/2451/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів, зокрема, зазначення свідків, фото- та відеоматеріалів, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суду не надано.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку Європейського суду з прав людини, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення останнім зазначеного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.173-2, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков