16.08.2023 Справа № 756/8811/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8811/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2023 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ),

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю учасників судового провадження:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2

захисник - адвокат Ткач А.Г.,

в с т а н о в и в:

18.07.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №149292, складений 25.06.2023 о 21:50 на просп. Оболонському, 10б/3 у м. Києві поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержантом поліції Маркитаном І.Р. стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні встановлено, що 25.06.2023 о 21:11 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER (д.н.з. НОМЕР_2 ) по просп. Оболонському, 10б/3 у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в установленому порядку за згодою водія із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6820 ARJL-0246 при температурі повітря +24°С та при вимірюванні вмісту парів етанолу в повітрі, що видихається, результат огляду водія ОСОБА_2 склав 0,61 ‰.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно того дня він разом з товаришами вживав алкогольні напої. Водій, який керував транспортним засобом, привіз їх до станції метро «Почайна», запаркував транспортний засіб та в подальшому на громадському транспорті направився додому, а вони разом із власником транспортного засобу продовжували перебувати біля автомобіля. Через деякий час до них під`їхав наряд патрульної поліції та повідомив, що автомобіль припаркований з порушенням правил дорожнього руху та буде евакуйований, а тому він був змушений сісти за кермо та перепаркувати автомобіль в інше місце у відповідності до правил дорожнього руху, оскільки не мав іншого вибору, окрім як підкоритись вимозі поліцейського щодо усунення цього порушення, з метою відвернення негативних наслідків у вигляді евакуації транспортного засобу.

Захисник Ткач А.Г. в судовому засіданні просив справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи свою позицію тим, що обставинам зупинки керованого ОСОБА_2 транспортного засобу передувала незаконне розпорядження працівників поліції з метою провокації вчинення адміністративного правопорушення, а тому був змушений порушити правила дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.

Вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 в учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту Правил дорожнього передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_2 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395).

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції №1395 процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок №1103).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Зокрема, пунктом 3 Порядку №1103 та пунктом 6 розділу І Інструкції №1452/735 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що кореспондується з положеннями ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 4 Порядку №1103, п. 4 розділу Х Інструкції №1395 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

Пунктами 10, 11 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. Вказані положення Інструкції №1452/735 кореспондуються з вимогами Інструкції №1395.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 Порядку №1103 підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 ст. 266 цього Кодексу огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу, серед яких, є право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1395 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності, а положення Інструкції №1452/735 та №1395, а також Порядку №1103 - підстави та правила проведення огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №149292 в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за згодою водія огляд на стан сп`яніння було проведено поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в установленому порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6820 ARJL-0246, результат огляду склав 0,61‰, на противагу максимально допустимому рівню парів етанолу в повітрі, що видихається, - 0,2 ‰ відповідно до чинного законодавства України. Протокол про адміністративне правопорушення було складено у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 всупереч вимогам підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол сумніву у суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень, заперечень чи скарг під час його оформлення чи після цього, не надано таких суду й під час розгляду справи. Даних про те, що ОСОБА_2 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи не містять.

У протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП, та про вилучення у водія ОСОБА_2 водійського посвідчення НОМЕР_3 і видачу йому тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом НОМЕР_4 .

Своїм підписом водій ОСОБА_2 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав;

- даними, що містяться в роздруківці результату тесту за допомогою Drager Mobile Printer ARJH-0231, де міститься підпис особи, яку тестують, тобто підпис ОСОБА_2;

- даними, що містяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного стосовно водія ОСОБА_2 із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 0680;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського №473911 та №472005, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення та одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення;

- розпискою водія ОСОБА_2 , де він власноруч зазначив, що зобов`язується не керувати транспортним засобом протягом доби.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що водій ОСОБА_2 не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки таких не містить як відеозапис перебігу події, так і протокол про адміністративне правопорушення, де жодних пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом чи з приводу незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння не зазначено.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Положення КУпАП, Інструкцій №1452/735 та №1395, а також Порядку №1103 поліцейським дотримано.

Щодо обставин наявності провокації з боку працівників поліції до вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не можуть бути предметом перевірки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водночас доказів того, що стороною захисту вживались дії щодо оскарження вказаних неправомірних дій патрульних поліцейських у встановленому законом порядку, в тому числі в порядку адміністративного судочинства, оскільки перевірка таких дій відповідно до ст. 2 КАС України є завданням адміністративного судочинства, а не проваджень у справах про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять, не долучено таких і під час судового розгляду.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 був змушений сісти за кермо внаслідок розпорядження поліцейського, на переконання суду, є непереконливими, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях Закону та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9. зазначених Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (підпункт «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху).

Визначення терміну «керування транспортним засобом» викладено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 20.02.2019 №404/4467/16-а зазначає, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

При цьому, статтею 68 Конституції України визначено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» (далі - Закон №3353-XII) водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

В то йже час, водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів (ст. 16 Закону №3353-XII).

Відповідно до ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність.

Відтак ОСОБА_2 , маючи посвідчення водія відповідної категорії та вчиняючи технічні дії для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, мав усвідомлювати, що в силу положень Правил дорожнього руху став водієм, та відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху повинен був знати, що оскільки він вживав алкогольні напої, то в силу підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху йому заборонено приводити керований ним транспортний засіб в рух, оскільки в даному випадку він, в силу п. 1.9. Правил дорожнього руху, буде нести за це відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, незнання водієм законодавства України, відповідно до якого керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, навіть з метою «перепаркувати автомобіль у дозволене місце задля уникнення евакуації за неправильне паркування» є адміністративним правопорушенням, не звільняє його від юридичної відповідальності, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_2 визнав, що він дійсно перед тим як вчинити свідомі дії щодо приведення транспортного засобу в рух вживав алкогольні напої, пояснивши причину, яку він вважав достатньою для таких дій, а саме «наказ поліції перепаркувати транспортний засіб під погрозою його евакуації на штрафмайданчик», однак доказів того, що такі дії працівників поліції дійсно мали місце та були оскаржені або визнані у встановленому законом порядку та за визначеною законом процедурою неправомірними чи незаконними, що у свою чергу могло б мати преюдиційне значення у цій справі, суду не надано.

За таких обтавин, невизнання ОСОБА_2 своєї винуватості у вчиненні вищевказаного правопорушення, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки такі твердження повністю спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та не ґрунтуються на законодавстві України.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, оскільки наявність в діях ОСОБА_2 доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативного адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1086 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 02.12.2021 №1257, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Керуючись статтями 401, 130, 221, 266, 276-280, 283-287 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбування ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту набрання постановою законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя А.В. Касьян