ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12 жовтня 2023 рокуСправа №: 695/2668/23
Номер провадження 3/695/1811/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №309381 від 08.07.2023р., ОСОБА_1 08.07.2023р. о 17 год. 48 хв. в м. Золотоноша по вул.. Героїв Маріуполя, керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Відмова зафіксована на нагрудну бодікамеру №083, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 свою вину заперечив повністю та пояснив, що 08.07.2023р. у його товариша був день народження, а тому вони в обідню перерву випили невелику кількість алкоголю. Навмисно почекавши щонайменше дві години, щоб алкоголь вивітрився, відчуваючи, що він уже не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, він вирішив їхати додому. Майже доїхавши до свого дому він помітив, як автомобіль поліцейських, який рухався попереду, чомусь зупинився, пропустив його та відразу увімкнувши проблискові маяки зупинив його. Вказав, що його на протязі дня до цього вже двічі зупиняли працівники поліції під різними приводами. Працівник поліції підійшовши до його автомобіля почав вимагати посвідчення водія, після чого відразу запропонував пройти огляд на стан сп`яніння стверджуючи про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Від таких подій він розгубився та визнав факт вживання спиртного, однак наполягав, що вже не перебуває в стані сп`яніння та може керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 наполягав, що працівники поліції не роз`яснювали йому його прав, не казали, що складають протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, про що він дізнався лише коли отримав його копію, не пояснювали, що за відмову від проходження йому загрожує штраф та позбавлення права керування транспортним засобом, хоча він неодноразово їх запитував, яке йому покарання загрожує. Крім того він просив скористатися правовою допомогою, однак працівники поліції сказали, що він може телефонувати будь-кому про те вони все рівно складуть протокол про адміністративне правопорушення, будь-якого часу для отримання правової допомоги вони йому не надали. Не дивлячись на будь-які його пояснення працівники поліції, не роз`яснивши йому його прав, не перевіривши його пояснення склали протокол про адміністративне правопорушення, вилучили його автомобіль та вилучили його посвідчення водія. Наполягав, що якби він знав про те, що після проведення тесту цифровий показник повинен мати більше 0,2 проміле алкоголю в крові то пройшов би відповідний тест, оскільки був впевнений, що вже не перебував в стані сп`яніння, однак працівники поліції про такі обставини його не повідомили та не дали часу отримати відповідну правову консультацію.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими Доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 та 3 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст.. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Відповідно п. 7 розділу II вказаної вище Інструкції встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи додано: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмові пояснення ОСОБА_1 від 08.07.2023р.; рапорт поліцейського СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Бузовського О.В. від 08.07.2023р.; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08.07.2023р., а також DWD-RW диск із відеозаписами із нагрудної камери працівника поліції.

Дослідивши вказані докази, які додані до матеріалів справи та заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у їх сукупності суддя приходить до наступного висновку.

Переглядом DWD-RW диску, який додано до матеріалів справи судом встановлено, що на вказаному диску знаходяться одинадцять відео-файлів, що зняті за допомогою нагрудної камери працівника поліції та відео-реєстратора, що знаходиться в автомобілі працівників поліції.

З відеозапису, який зроблено з автомобіля працівників поліції вбачається, що останні їдучи по вулиці зупиняються, пропускають автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та відразу його зупиняють.

Із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що коли працівник поліції підходить до автомобіля ОСОБА_1 то відразу просить надати відповідні документи на право керування транспортним засобом та без будь-яких пояснень пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Ні в момент зупинення транспортного засобу ні в подальшому працівником поліції не пояснюється ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, хоча останній неодноразово вказував про те, що йому не сказали причину зупинки та наголошував, що за день його вже двічі чомусь зупиняли працівники поліції, наполягав, що жодних правил дорожнього руху він не порушив.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР України з подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 р. Верховний суд у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Однак, матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху і як наслідок його законну зупинку за таке порушення.

Більше того, із долученого до матеріалів справи рапорту поліцейського СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Бузовського О.В. вбачається, що підставою для зупинення автомобіля ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 стало повідомлення особи, яка ніби то бачила як водій вказаного автомобіля керував в стані алкогольного сп`яніння. Разом із тим із доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що остання на пропозицію працівників поліції надати пояснення відмовилася та обставини щодо керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не підтвердила, відмовившись надавати свої пояснення.

Задокументованого виклику працівників поліції по вказаному факту матеріали справи також не містять.

Відповідно до розділу 1 п. 3 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння, крім запаху алкоголю з порожнини рота, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Переглядаючи відеозапис наявний в матеріалах справи, суд не вбачає у водія наявність вищевказаних ознак алкогольного сп`яніння, при цьому враховується поведінка ОСОБА_1 , який має охайний зовнішній вигляд, чітку вимову, на запитання працівників поліції відповідає спокійно, чітко і зрозуміло. При цьому працівник поліції пропонуючи пройти огляд на стан сп`яніння не повідомляє, які ознаки у ОСОБА_1 вказують, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу водія, покараного за керування автомобілем у стані сп`яніння, після того, як Європейський суд з прав людини встановив порушення Конвенції Україною, у своїй постанові від 30 серпня 2023 року у справі №208/712/19 зазначила, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконує функцію обвинувачення.

Таким чином працівники поліції мають виконати відповідні вимоги щодо роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в частині чіткого формулювання суті пред`явленого обвинувачення та виконати вимоги законодавства щодо належного забезпечення права на захист.

Поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушено вимоги приписів ч. 4 ст. 256 КУпАП та ч.4 п. 2 розділу II Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, а саме взагалі не роз`яснено особі яка притягається до адміністративної відповідальності його прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст.. 63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом камери поліцейського при складанні протоколу.

Так працівник поліції лише формально пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в лікарні і не роз`яснює ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України, в тому числі щодо того , що Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а також вимоги, передбачені ст. 268 КУпАП.

При цьому не роз`яснюється також і того, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння має самостійний склад правопорушення, за вчинення якого передбачена адміністративна відповідальність така ж як і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином суд констатує, що при складанні адмінпротоколу були допущені грубі порушення вимог КУпАП, прав та законних інтересів особи, відносно якої складено адміністративний протокол, тому що йому не було надано можливості скористатися послугами захисника, йому не були роз`яснені його права та обов`язки, усунути які в ході судового розгляду справи неможливо.

Крім того працівники поліції не перевірили пояснення ОСОБА_1 , який вказував, що він в стані алкогольного сп`яніння не перебуває.

З огляду на наявні істотні порушення при складанні протоколу про адмінправопорушення, суд визнає вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, тому що вони отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року №5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, однак обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтуються на недопустимих доказах, отриманих з істотним порушенням норм КУпАП, а відтак не можуть братися судом до уваги.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у даній справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП належить закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.В. Середа