Провадження № 33/824/2967/2023 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Божок М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Божок М.І. на постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 10 серпня 2022 року о 18 годині 50 хвилин, керував автомобілем Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Освіти в м. Богуслав з ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі захисника Божок М.І. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права, ненеправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що Богуславський районний суд Київської області при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності порушив право останнього на захист та справедливий суд, оскільки не надав можливості особисто висловити пояснення щодо обставин справи, не надав можливості заявити клопотання про виклик та допит свідків, не надав можливості подати докази своєї невинуватості. На думку захисника,працівники поліції не мали підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та, відповідно, у них були відсутні підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Також захисник вказав на те, що з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, які вказані працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, просив скасувати оскаржувану постанову, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- закрити.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили закрити провадження на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, а саме, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення. Так, у апеляційній скарзі не наведено доказів, які би спростовували докази, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Факт неправомірної зупинки ОСОБА_1 , про що указує захисник, не виключає його вини у відмові від проходження огляду на стан сп»яніння. Так, нормативними документами, якими регламентується порядок виявлення у водіїв стану сп»яніння, проведення огляду на стан сп»яніння та фіксації результатів такого огляду не ставиться у залежність факт проходження огляду на стан сп»яніння від правомірності зупинки водія поліцейськими, а відповідно до положень п.2.5 ПДР України проходження огляду на стан сп»яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія незалежно від наявності будь-яких чинників чи факторів. У зв`язку із цим є не обґрунтованими відповідні доводи апеляційної скарги.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу Драгер на місці зупинки так і в медичному закладі внаслідок виявлення таких ознак як різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушеннямови, порушення координації рухів.

Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, суд звертає увагу на те, що під час з`ясування працівником поліції обставин вчинення правопорушення ОСОБА_1 не заперечував того факту, що він вживав алкогольні напої, а саме, пиво, що зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про незаконність вимоги поліцейських та відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із викладеним суд вважає, що зазначена обставина не є такою, яка дає підстави для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 .

Щодо доводів захисника про порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням розгляду справи судом першої інстанції у його відсутність, то слід зазначити, що право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник були присутні в судовому засіданні, мали можливість надати доводи на доведення незаконності рішення судді місцевого суду. Проте, наведені ОСОБА_1 та його захисником доводи та надані докази не дають підстав для висновків про незаконність постанови судді місцевого суду та ухвалення рішення про скасування чи зміну цієї постанови.

Інші доводи, які наведені захисником у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 130 КУпАП та не дають підстав для визнання незаконною та необґрунтованою ухваленої щодо нього постанови та її скасування.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Підстав для закриття провадження у справі, визначених п.7 ч.1 ст.247 та ст.38 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки на момент судового розгляду справи судом першої інстанції, а саме - 08 травня 2023 року, не спливли визначені ч.6 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Божок М.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька