"09" жовтня 2023 р. Справа № 363/3811/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 260371 від 12.06.2023 року вбачається, що 11 червня 2023 року об 21 год. 40 хв. на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області по вул. Свято-Покровська, 1В, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані наркотичного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у спеціальному медичному закладі. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у спеціальному медичному закладі КНП «КМНКЛ «Соціотерапія». Результат огляду позитивний, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник фахівець у галузі права ОСОБА_2 з`явилися, будучи повідомленими про права та обов`язки, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та захисник Савенко Є.В. надали пояснення наступного змісту.

11.06.2023 року о 21 год. 40 хв., керуючи автомобілем Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області по вул. Свято-Покровська, 1В. Було перевірено документи, під час чого один з працівників поліції впізнав ОСОБА_1 , оскільки возив останнього раніше до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що раніше у 2023 році відносно нього вже складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівники поліції тоді також возили його до КНП «КМКЛ «Соціотерапія» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 не зміг тоді здати зразки біологічного середовища сечі. За результатами судового розгляду, як пояснив ОСОБА_1 , провадження у справі за складеним протоколом було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , працівники поліції на блок-посту зазначили, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, провели попередній огляд на стан сп`яніння шляхом здійснення певних тестів, зокрема, навести кінчиками пальців рук до носа тощо. Після проходження всіх тестів працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі, на що він добровільно погодився. Після цього працівники поліції разом з ОСОБА_1 почекали, поки на місце зупинки транспортного засобу під`їде товариш ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який сів за кермо автомобіля Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 разом з працівниками поліції на службовому автомобілі поїхав до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія».

Коли приїхали до медичного закладу, ОСОБА_1 надав добровільну згоду на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, пред`явив всі необхідні документи. Огляд проводився лікарем ОСОБА_4 , яка спочатку провела попередній медичний огляд, запропонувала пройти певні тести, наприклад, навести кінчиками пальців рук до носа тощо. Після цього лікар ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_1 здати зразки біологічного середовища у виді сечі для проведення лабораторного дослідження. Як пояснив ОСОБА_1 , він неодноразово намагався надати зразки біологічного середовища, пив воду, яку рекомендувала лікар, однак здати відповідні зразки не зміг, оскільки не мав до цього фізіологічної потреби. У зв`язку з цим ОСОБА_1 попрохав лікаря взяти в нього інші зразки біологічного середовища, а саме кров, для проведення лабораторного дослідження на виявлення наявності наркотичних речовин, однак лікар відмовила йому, зазначивши, що він ухиляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а кров відбирається лише у випадку, коли особа, яка доставляється до медичного закладу для проходження, перебуває без свідомості. Після цього ОСОБА_4 за результатами попереднього медичного огляду, без проведення лабораторного дослідження, без взяття зразків біологічного середовища, зазначила, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, про що склала відповідний висновок. Він неодноразово зазначав, що наркотичних речовин він не вживає, тому і не може перебувати у стані наркотичного сп`яніння, він погоджується та не відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та згоден на надання біологічних зразків для лабораторного дослідження. За результатами висновку лікаря працівниками поліції було складено спірний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На додаток до цього захисник Савенко Є.В. просив суд врахувати, що згідно наданого медичним закладом висновку ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, однак при цьому не зазначається під впливом якої саме наркотичної речовини перебуває водій. На відеозаписах, що долучені до матеріалів справи зафіксовані обставини, де лікар-нарколог повідомляє, що вона вважає ОСОБА_1 таким, що ухиляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак при цьому складає висновок не про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, а про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння. Одночасно з цим, на переконання захисника Савенка Є.В., складений висновок не може вважатися допустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок порушення процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме складений лікарем лише за результатами попереднього медичного огляду, без проведення лабораторного дослідження зразків біологічного середовища. Вимоги чинного законодавства передбачають можливість відібрання у водія інших зразків біологічного середовища, якщо він не має можливості здати сечу, однак лікарем-наркологом зазначені вимоги були грубо проігноровані.

На кінець, стороною захисту було зазначено, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортними засобами.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 та захисник Савенко Є.В. просили суд врахувати, що матеріали справи не містять об`єктивних та беззаперечних доказів того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відносно нього.

У судове засідання також викликалася та з`явилася лікар-нарколог КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, будучи повідомленою про її права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, надала показання наступного змісту.

11.06.2023 року близько о 23 год. до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції за направленням був доставлений ОСОБА_1 . Під час проведення попереднього огляду було встановлено наявність в останнього ознак наркотичного сп`яніння: напруженість, розширені зіниці очей, млява реакція зіниць очей на світло. У зв`язку з цим за клінічними ознаками ОСОБА_4 вбачала факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. З метою підтвердження клінічного діагнозу ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння шляхом здачі зразків біологічного середовища у виді сечі для проведення лабораторного дослідження. ОСОБА_1 дійсно погодився, підписав інформативну згоду. ОСОБА_1 здійснював декілька спроб здати зразки біологічного середовища у виді сечі, зокрема, о 23 год. 27 хв., о 23 хв. 49 хв., о 00 год. 53 хв. Однак всі спроби виявилися безуспішними. З урахуванням цього ОСОБА_4 зробила висновок, що ОСОБА_1 ухиляється від здачі зразків біологічного середовища та відповідно ухиляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим за попереднім клінічним діагнозом ОСОБА_4 зробила висновок, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому, як зазначила у судовому засіданні ОСОБА_4 , інші зразки біологічного середовища у ОСОБА_1 не відбиралися, оскільки як вона вважає ці зразки та кров беруться лише у випадку, коли особа, яка доставляється для проведення огляду на стан сп`яніння, перебуває без свідомості, або обов`язково вони відбираються після ДТП. Крім цього, для їх відбирання потрібен маніпуляційний кабінет, що знаходиться в стаціонарному відділенні. У той же час ОСОБА_4 зазначила, що відповідно до вимог наданих інструкцій вона, як лікар-нарколог, може робити висновок щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння за клінічним діагнозом та попереднім медичним оглядом, проведення лабораторного дослідження не є обов`язковим та здійснюється лише для перевірки результатів попереднього медичного огляду.

У кінцевому підсумку ОСОБА_4 підтвердила, що, не зважаючи на те, що зразки біологічного середовища у ОСОБА_1 не відбиралися, останній, на її думку, ухилявся від проходження огляду, нею було складено висновок саме про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння.

У судове засідання також неодноразово викликався працівник поліції, який здійснював складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: поліцейський УПП в м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Скалозуб Сергій Васильович. Однак, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від нього не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти розгляду справи за відсутності викликаного працівника поліції.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, керування транспортним засобом здійснюється особою, яка перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані наркотичного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані наркотичного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Жодним учасником судового провадження не заперечувалися відомості протоколу про адміністративне правопорушення щодо здійснення ОСОБА_1 керування автомобілем марки Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 11.06.2023 року о 21 год. 40 хв. у с. Нові Петрівці. Навпроти сам ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, зазначивши, що був зупинений працівниками поліції на блок-посту у с. Нові Петрівці.

При дослідженні у судовому засіданні DVD-R дисків (а.с. 6), на яких містяться відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, судом підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, факт зупинки його на блок-посту у с. Нові Петрівці.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 зазначеним у протоколі транспортним засобом є безспірним, безумовним, підтверджується як самими учасниками судового провадження, так і наявними матеріалами справи. У зв`язку з цим суд вважає факт керування транспортним засобом доведеним.

Щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У той же час чинне законодавство в залежності від виду стану сп`яніння (наркотичне, алкогольне), наявність у водія ознак якого встановлено працівниками поліції, передбачає диференційований алгоритм дій працівників поліції.

Так, у п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 встановлюється, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі встановлення працівниками поліції наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак стану наркотичного сп`яніння, то огляд такого водія на стан наркотичного сп`яніння одразу та безпосередньо проводиться у спеціальному медичному закладі, якому надано право на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу чинне законодавство не передбачає.

У свою чергу конкретний порядок огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначається у Розділі ІІІ Інструкції № 1452/735.

Відповідно до п. 1, 3, 7, 8, 12, 13, 15, 16, 17, 19,20 вказаного розділу Інструкції № 1452/735 слідує наступне.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

З аналізу вищевикладених положень законодавства суд робить висновок, що у разі встановлення працівниками поліції наявності у водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, то такий водій направляється та доставляється працівниками поліції до спеціального медичного закладу, якому надано право проводити огляд водіїв на стан наркотичного сп`яніння. У медичному закладі огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем-фельдшером, що пройшов спеціальне тематичне удосконалення.

При цьому проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння обов`язково здійснюється у два етапи: першочергово здійснюється огляд особи водія з метою встановлення наявності чи відсутності стану наркотичного сп`яніння, після чого проводиться лабораторне дослідження зразків біологічного середовища з метою визначення факту перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. Лише після проходження цих двох етапів лікар встановлює діагноз, який зазначається в акті огляду, який в одному примірнику зберігається в закладі охорони здоров`я та на основі якого складається висновок щодо результатів медичного огляду, зміст якого оголошується у присутності водія та працівника поліції, що доставив водія до медичного закладу. Після цього, одразу після проведення огляду, копії висновку вручаються відповідним особам.

За результатами дослідження матеріалів справи, допиту лікаря-нарколога ОСОБА_4 , перегляду відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції судом встановлено, що всупереч вимогам Інструкції № 1452/735:

1) ОСОБА_1 пропонувалося надати зразки біологічного середовища лише у виді сечі, хоча законодавство прямо передбачає можливість взяття інших зразків біологічного середовища, зокрема, на крайній випадок, передбачено можливість взяття крові;

2) замість взяття інших зразків біологічного середовища, дії ОСОБА_1 щодо ненадання сечі, кваліфікувалися лікарем як ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, хоча ОСОБА_1 особисто та з власної ініціативи неодноразово пропонував взяти у нього інші зразки біологічного середовища, кров для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

3) лабораторне дослідження, яке є обов`язковим при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння, у випадку ОСОБА_1 не проводилося, заключний діагноз був зроблений лікарем лише на підставі попереднього огляду, що також свідчить про порушення встановленого законодавством порядку;

4) не зважаючи на те, що на переконання лікаря-нарколога ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду, висновок, за відсутності для того клінічних та медичних підстав, складений за фактом перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

На переконання суду неможливість надання особою водія зразків біологічного середовища, що передбачені п. 12 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, коли останній висловив бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, не може бути кваліфіковано як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та як перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, оскільки чинне законодавство передбачає альтернативність видів зразків біологічного середовища, які можуть бути взяті для проведення лабораторного дослідження, а також можливість відібрання зразків крові особи водія на випадок, коли інші зразки біологічного середовища неможливо відібрати.

Таким чином, неможливість особи водія надати конкретний зразок біологічного середовища для лабораторного дослідження, який не є єдиним та виключним предметом такого дослідження, не може кваліфікуватися як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження такого огляду. У зазначеному випадку працівники спеціального медичного закладу, на яких поширюються вимоги щодо порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбачені Інструкцією № 1452/735, зобов`язані виконати зазначені вимоги та провести лабораторне дослідження на основі інших зразків біологічного середовища. Лише у випадку неможливості відібрання всіх передбачених законодавством зразків біологічного середовища з урахуванням супутньої поведінки водія, інших обставин працівники поліції мають достатні підстави для припущення того, що водій ухиляється від проходження огляду.

Натомість у даному випадку працівники КНП «КМКЛ «Соціотерапія» у повному обсязі не виконали вимог Інструкції № 1452/735, зазначивши про виключну необхідність відібрання зразків сечі для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. Таким чином у даному випадку було порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі.

Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа не може нести відповідальність за порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння з боку працівників медичного закладу, внаслідок чого такі порушення призводять до юридичної констатації недійсності результатів самого огляду.

За таких умов суд не може прийти до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас