Провадження № 33/801/919/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шлапак Д. О.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Жукова В.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, підійшов формально до вивчення справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Жукова В.П. суддя вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов обґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

П.13.3 Правил дорожнього руху передбачено, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. За наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 432720 від 16.08.2023 вбачається , що 16.08.2023 о 18:35 год. в м. Вінниці по вул. Кропивницького 22, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «PEUGEOT 308Sw» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «KIA SPORTAGE» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б» , 13.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є правильними і підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; схемою місця ДТП (а.с. 3); поясненнями потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 4).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що саме ОСОБА_1 не дотримався правил дорожнього руху. Оскільки своїми односторонніми діями міг попередити дану дорожньо-транспортну пригоду.

Дії ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді механічних пошкоджень, та в його діях вбачаються ознаки порушення вимог п.п. 2.3 «б» , 13.3 ПДР, що свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, скаржник не дотримався елементарних правил безпеки дорожнього руху і призвів наїзд на припаркований автомобіль, тобто дії ОСОБА_1 безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень.

Суддя апеляційного суду звертає увагу, що правопорушник в суді першої інстанції в судовому засіданні вину повністю визнав та не заперечив сам факт вчинення ним ДТП.

Вказане узгоджується з вище переліченими доказами, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, зв`язку з відсутністю кладу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить і суддею апеляційного суду не встановлено.

Також матеріали справи не містять доказів на спростування вини ОСОБА_1 в порушенні ним п.п. 2.3 «б» , 13.3 ПДР України, які регламентують, що під час об`їзду перешкоди необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Водночас, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, з посиланням на будь-які належні та допустимі докази, які б доводили факт його невинуватості і вказували б не невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов правильного висновку про доведеність його вини у порушенні п.п. 2.3 «б» , 13.3 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З цим погоджується і апеляційна інстанція.

Доводи скаржника, що схема місця ДТП складена працівниками поліції, є невірною та не відповідає дійсній дорожній обстановці, також не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мав для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання скаржника на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.

Отже доводи скаржника апеляційної скарги про відсутність його вини та порушення працівниками поліції процедури складання протоколу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Щодо доводів ОСОБА_1 про встановлення винуватості водія іншого автомобіля, який порушив вимоги п.15.9 «Г» ПДР, так як мав вибрати такий інтервал щоб уникнути можливого зіткнення з іншим автомобілем, суддя зазначає наступне.

Суддя апеляційного суду наголошує на тому, що виходячи із загальних засад судочинства, суддя розглядає справу про адміністративне правопорушення щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і не вправі ухвалювати рішення щодо обставин, які особі не ставились в провину, і від яких особа не захищалась.

За правилами КУпАП розгляд справи здійснюється тільки стосовно особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Як встановлено з матеріалів справи про адміністративне правопорушення протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно водія транспортного засобу «KIA SPORTAGE» не складався і будь-які відомості про такі обставини у матеріалах справи відсутні, як і не встановлені під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, наявність або відсутність в діях іншого водія порушень Правил дорожнього руху, які, як вважає скаржник, також призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_1 не встановив, що водій не мав технічну можливість попередити зіткнення з іншим припаркованим автомобілем, не заслуговують на увагу.

Клопотань про призначення судової експертизи правопорущник в суді першої інстанції не заявляв та свою вину визнав.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі та не надано доказів на спростування вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тобто відомості, які зазначені в адміністративному протоколі в даній справі відповідають фактичним її обставинам. Відтак вказані доводи не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Нормами ст.33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Розглядаючи адміністративну справу та ухвалюючи постанову, суд першої інстанції врахував всі зазначені ст.33 КУпАП обставини та правильно вказав про відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вище зазначених вимог закону та обрав стягнення, яке є справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи для запобігання новим проступкам, та дійшов обґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим ОСОБА_1 , оскільки останній порушив п.п. 2.3 «б» , 13.3 ПДР України, які крім зазначеного передбачають, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України.

Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко