КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою судді 08 грудня 2022 року о 16 год. 44 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Ак. Заболотного, 10 у місті Києві, і після встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді від 18 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, а провадження у справі відносно нього закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення

Апелянт вважає, що вказана постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, так як судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог статей 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративні правопорушення, складеному відносно нього, не вказано номер нагрудної бодікамери поліцейського, а сам поліцейський не повідомляє його про те, що буде здійснюватися відеозапис нагрудною камерою у зв`язку з чим це є однією з підстав для скасування постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що із відеозапису з нагрудної бодікамери працівників патрульної поліції вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, тому вказаний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Також, на думку апелянта, із відеозапису з нагрудної бодікамери працівника патрульної поліції можна побачити упередженість інспектора щодо складання протоколу, а також повне ігнорування слів апелянта.

Зокрема, як стверджує ОСОБА_1 , раптове зупинення поліцейським ОСОБА_1 із психологічним тиском, спрямованим на обвинувачення щодо вчинення ним правопорушення, призвело до розгубленості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та нерозуміння суті вимог поліцейського.

Окрім того, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Також, апелянт вказує на те що, не можна брати до уваги твердження суду першої інстанції про те, що нібито в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, яке не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що автомобіль ОСОБА_1 рухався.

Більше того, як зазначено в оскаржуваній постанові судді Голосіївського районного суду міста Києва, міститься інформація про те, що досліджений відеозапис дійсно не містить даних про безпосереднє керування та зупинку поліцейськими водія транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 .

Окрім того, інспектор не роз`яснив ОСОБА_1 право на участь у розгляді його справи адвоката для отримання правової допомоги, що позбавило можливості ОСОБА_1 заявити відповідне клопотання на отримання правової допомоги, що є грубим порушенням Конституції України.

Таким чином, інспектор в порушення свого обов`язку роз`яснити ОСОБА_1 на місці зупинки конституційне право на захист для надання йому повноцінної можливості скористатись таким правом, а також отримати належний юридичний захист від неправомірних дій працівника поліції.

На думку апелянта, суд першої інстанції не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про роз`яснення прав і обов`язків ОСОБА_1 , вручення йому копії протоколу про правопорушення.

Окрім того, проходити огляд на стан сп`яніння на місці інциденту водій відмовився, оскільки поліцейські не надали йому достатньої інформації щодо сертифікації, моделі та технічного стану алкотестеру.

Водночас, апелянт стверджує, що пройшов огляд за допомогою приладу Драгер вже з приєднаним у його відсутності мунштуком, що є грубим порушенням процедури освідування особи на стан алкогольного сп`яніння та унеможливлює притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Окрім того, відповідно до підпункту «d» п. З ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний обвинувачений, як мінімум, має право допитувати свідків, які дають показання проти нього або право на те, щоб ці свідки були допитані, витребувати докази.

Також, за змістом рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення.

Отже, і з цих підстав оскаржувана постанова незаконна і підлягає до скасування.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник Сєрокурова О.В. не з`являлись в судові засідання апеляційного суду, призначені на 21 червня 2023 року, 05 липня 2023 року, 15 серпня 2023 року та подавали клопотання про відкладення судового розгляду з різних причин.

17 серпня 2023 року та 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 та його захисник Сєрокурова О.В., будучи належним чином повідомленими про дату та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явились та не подали відповідних клопотань про відкладення розгляду справи, тому суддя апеляційного суду розглядає справу за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №376126 від 08 грудня 2022 року, направленням на огляд водія ОСОБА_1 до КМПКЛ "Соціотерапія" з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом з боді камери №476687.

З наведених документів убачається, що 08 грудня 2022 року о 16 годині 44 хвилини ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 по вул. Ак. Заболотного, 10 у місті Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей.

Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на боді камеру працівника поліції.

Отже, суддею районного суду відповідно до ст. 280 КУпАП з`ясовано всі обставини, що підлягають встановленню при розгляді даної справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 не вказано номер нагрудної боді камери поліцейського, є безпідставними, оскільки згідно з відомостями викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до нього додаються, зокрема, відеозапис БК 476687.

При цьому відсутність в матеріалах справи даних про те, що поліцейський повідомляв ОСОБА_1 про те, що буде здійснюватися відеозапис нагрудною камерою не є підставою для скасування постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності, як це вважає апелянт.

Посилання апелянта на недопустимість як доказу відеозапису з камери поліцейського є безпідставним, оскільки на відеозапису повно зафіксовані всі обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , отже цей доказ є належним та допустимим.

Посилання апелянта на те, що наданий до суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського є не безперервним та постійно переривається є безпідставними, оскільки на відеозаписі зафіксовані всі обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про упередженість інспектора при складанні протоколу, повне ігнорування слів ОСОБА_1 , а також психологічний тиск з боку поліцейських спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що спілкування поліцейських з ОСОБА_1 було коректним, поліцейський роз`яснив водієві порядок та підстави проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей, наслідки відмови від проходження огляду, проте ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я.

Окрім того, з відеозапису убачається, що протягом всього часу спілкування водія ОСОБА_1 з працівниками поліції водій не виказував занепокоєності, а навпаки поводив себе доволі зухвало, сліпив працівника поліції ліхтариком та просив відключити бодікамеру.

Доводи апелянта про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, з відеозапису з боді камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 було зупинено за порушення правил дорожнього руху, а саме за рух по смузі громадського транспорту. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , незважаючи на те, що факт керування не зафіксовано на відеозаписі з боді камери поліцейського, який розпочинається з спілкування поліцейського з водієм після зупинки транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків не ґрунтуються на вимогах чинного закону.

Так, згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції Закону № 1231-ІХ від 16.02.2021) огляд водія на стан алкогольного сп`яніння може бути проведених із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У даному випадку поліцейські застосовували запис на нагрудну камеру, отже згідно з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП присутність свідків була не обов`язковою.

Доводи апелянта про те, що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці інциденту, оскільки поліцейські не надали йому достатньої інформації щодо сертифікації, моделі та технічного стану алкотестеру є безпідставними, позаяк згідно з відеозаписом з боді камери водій ОСОБА_1 не звертався до працівників поліції з вимогою про надання йому такої інформації.

Твердження апелянта про те, що відносно нього проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер з приєднаним у його відсутності мунштуком, матеріалами справи не підтверджуються.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддею не було порушено вимог процесуального закону та положень Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, на які вказує апелянт.

Зокрема, суддею на допущено порушень підпункту «d» п. З ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з матеріалами справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні, коли були винесена оскаржувана постанова.

Оскільки сам ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні, то немає підстав вважати, що було порушено його право допитувати свідків, які дають показання проти нього або право на те, щоб ці свідки були допитані, витребувати докази тощо.

Натомість, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 участь брала його захисник - адвокат Серокурова О.В., яка подала письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, заявляла клопотання та давала пояснення в судовому засіданні, проте не заявляла клопотань про допит свідків та витребування доказів.

Також суддя районного суду дотримався практики застосування положень Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia».

Так, в матеріалах справи відсутні дані про те, що суддя районного суду безпосередньо брав на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості ОСОБА_1 при наявності неповноти чи суперечностей у протоколі про адміністративне правопорушення чи матеріалах, доданих до протоколу.

Тобто, у даному випадку ОСОБА_1 не змушений був захищатися від обвинувачення, яке фактично підтримується судом, в сенсі висновків, викладених у рішенні ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

У постанові судді районного суду не перелічені всі ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 поліцейськими та які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, проте суть адміністративного правопорушення, викладена в оскаржуваній постанові судді, відповідає змісту п. 2.5 Правил дорожнього руху України та диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому таке викладення суті правопорушення не можна вважати редагуванням істотних ознак складу правопорушення, які чітко були викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 .

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддя районного суду дотримався вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, постанова судді відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, тому суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 752/820/23

Провадження № 33/824/3154/2023

Головуючий у першій інстанції Єсауленко М.В.

Доповідач Ковальська В.В.