КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/5260/23 Суддя І інстанції - Діденко Є.В.
Провадження № 33/824/3426/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Негоди Катерини Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2023, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 13 квітня 2023 року о 22:10 ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Зої Гайдай 10, керувала транспортним засобом марки Honda Dio, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці ока, що не реагують на світло. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилась. Відтак, водій ОСОБА_1 порушила тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Негода К.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, винесення постанови без повного та об`єктивного вивчення матеріалів справи, просить її скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції, в тому числі за порушення ПДР. При цьому, оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування, на думку апелянта, є неправомірними, оскільки правоохоронці можуть зупиняти транспортний засіб, лише коли є факт порушення.

Крім того, апелянт вказує, що відеозапис, який доданий до матеріалів справи містить лише факт спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та не містить фіксації того, що остання була зупинена працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху та факту складання направлення на огляд стану сп`яніння до медичного закладу. Хоча після цього матеріали до суду передаються працівниками поліції вже з направленням до медичного закладу, з яким ОСОБА_1 не ознайомлювали на місці адміністративного правопорушення.

Також апелянт зазначає, що складений відносно ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить точного описання ознак наркотичного сп?яніння, а висновок про те, що ОСОБА_1 перебувала в стані наркотичного сп?яніння є передчасним, оскільки огляд у лікаря не було проведено та не було запропоновано його провести, тобто дії працівників поліції здійснені з порушеннями вимог Інструкції.

Апелянт вказує, що працівниками поліції не було роз?яснено ОСОБА_1 права та обов?язки, а також правові наслідки складання протоколу, суть обвинувачення. Порушення цієї вимоги також має наслідком повернення протоколу про адміністративне правопорушення до відповідного уповноваженого органу задля усунення недоліків. На момент складання протоколу відносно ОСОБА_1 у працівників поліції були відсутні будь-які підстави для його складання. Працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп?яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Таким чином дії працівників поліції не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Також апелянт вказує, що на підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, в тому числі п.2.9(а) цих Правил, органом поліції, відповідно до ст. 251 КУпАП та відомчих актів, зокрема Наказу МВС №1026 від 18.12.2018, мав бути наданий відеозапис подій, але з наявних в матеріалах справи відеозаписів з бодікамери працівника поліції не вбачається, що ОСОБА_1 була зупинена під час керування транспортним засобом, тоді як, і на відеозаписі вона надавала пояснення про те, що не керувала транспортним засобом.

Крім того, апелянт зазначає, що відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків працівником поліції велася не безперервно, до її завершення переривалась, тобто здійснювалась епізодично, не зафіксована зупинка транспортного засобу, не задокументовано порушення ОСОБА_1 ПДР, що стало підставою для зупинки транспортного засобу тощо. Тобто, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено факту керування та порушення ОСОБА_1 Правил дорожного руху України, які могло би бути підставою для зупинки її транспортного засобу згідно зі ст.35 Закону України "Про національну поліцію", якою регламентовано перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. А тому неврахування цих обставин призвело до хибних висновків поліції про доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані наркотичного сп?яніння. А протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені в протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже протокол не відповідає вимозі щодо його достатності та допустимості.

Також апелянт щодо звужених зіниць ока ОСОБА_1 на яких наголошував працівник поліції вказує, що праве око ОСОБА_1 не реагує на світло, так як дане око хворе на контузію. Дані слова ОСОБА_1 підтверджуються відеозаписом з бодікамер поліцейського.

Крім того, щодо не оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 2ст. 126 КУпАП, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не отримувала постанову про накладення адміністративного стягнення на руки та засобами Укрпошти, тому було позбавлена можливості оскарження даної постанови. Наразі ОСОБА_1 звернулася до УПП в м. Києві з метою отримання даної постанови для подальшого її оскарження.

Апелянт просить також звернути увагу на те, що 25.05.2023 під час судового засідання було заявлене усне клопотання про здійснення технічного звукозапису судового засідання, але дане клопотання не було розглянуто.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Негоди К.О. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, допитавши працівника поліції, який складав протокол та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№031194, згідно якого водій ОСОБА_1 13 квітня 2023 року о 22:10, рухаючись в м. Києві по вул. Зої Гайдай 10, керувала транспортним засобом марки Honda Dio, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці ока, що не реагують на світло. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.3)

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 без будь - яких зауважень та заперечень на цей протокол та дії працівників поліції.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), постановою про накладення адміністративного стягнення від 13.04.2023 (а.с.5) та відеозаписом з місця події (а.с.6).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги адвоката, про те, що матеріали справи не містять жодного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом та її зупинку працівниками поліції, в тому числі за порушення ПДР., враховуючи, що на відеозаписі міститься лише факт спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, то такі доводи апеляційної скарги є неспроможними з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події від 13.04.2023 вбачається, що під час активації камери поліцейського ОСОБА_1 дістає з кишень речі, та на питання працівника поліції щодо вживання нею наркотичних засобів повідомляє, що вживала ще тоді і після того не вживає, посвідчення водія не отримувала, на питання як керує без посвідчення пояснила, що неправа і повністю з цим погоджується. Під час огляду телефону, поліцейський виявив у ньому наявність онлайн магазинів з продажу наркотичних засобів, на що ОСОБА_1 повідомила, що нічого там не купує, вживала десь півтора роки тому. Надалі, працівники поліції здійснили візуальний огляд ОСОБА_1 та вказали про наявність у неї ознак наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, не реагують на світло, при цьому на заперечення ОСОБА_1 про контузію правого ока, працівник поліції повідомив, що саме ліве око не реагує на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. На пропозицію працівника поліції проїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду відповідно до встановленого порядку ОСОБА_1 відмовилась, вказавши, що не має сенсу. При цьому працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки такої відмови і в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення. З яким ОСОБА_1 було ознайомлено та остання його підписала без будь-яких зауважень та пояснень. Після чого, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що вона не має права керувати транспортним засобом та остання повідомила, що докотить мопед до під`їзду.

Допитаний суді апеляційної інстанції працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 повідомив, що зупинили транспортний засіб, а саме мопед на вул. З.Гайдай, причину зупинки не пам`ятає, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом однозначно підтверджує. На питання ОСОБА_1 надати документи на право керування, остання повідомила, що посвідчення водія не має та не отримувала, перевірили по базі, з`ясували, що у ОСОБА_1 дійсно відсутнє посвідчення водія, після чого склали постанову за ч.2 ст. 126 КУпАП. Окрім того, під час спілкування виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовилась. Права їй роз`яснювали - цитували статті.

Будь-яких підстав не довіряти зазначеним показанням працівника поліції, які є логічними, послідовними, повністю узгоджуються з долученим до протоколу відеозаписом подій та іншими матеріалами справи у апеляційного суду немає.

Згідно із наявною в матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС№6830540 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки остання 13.04.2023 о 23:26 керуючи ТЗ не пред`явила посвідчення водія, так як не отримувала та не мала права керувати даним ТЗ, чим скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Будь - яких доказів оскарження такої постанови чи даних про її скасування стороною захисту суду апеляційної інстанції надано не було.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката про те, що матеріали справи не містять жодного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом та її зупинку працівниками поліції, в тому числі за порушення ПДРне відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Не заслуговують на увагу і посилання адвоката на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП у зв`язку з відсутністю у ньому точного описання ознак наркотичного сп`яніння, оскільки як вбачається з протоколу серія ААД№031194, то в ньому повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані виявлені працівником поліції ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 та її дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, а саме інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону полку 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_2., та безпосередньо ОСОБА_1 , якій були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 286 КУпАП без будь - яких застережень, наведені в протоколі і матеріали, які до нього долучені. Отже, протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №031194 від 13.04.2023 щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому посилання адвоката в цій частині є безпідставними.

Твердження адвоката про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога є безпідставним і спростовується відеозаписом місця події, згідно якого не лише пропонували ОСОБА_1 здійснити огляд у лікаря нарколога, а й роз`яснили наслідки відмови від його проходження.

Що ж до посилань адвоката на не безперервність відеозапису, то як слідує з долученого до протоколу відеозапису місця події він має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , хід спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано неодноразове висловлення ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, та відмову водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП та, зокрема, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння зафіксовані на фрагментах відео, що є не мають розриву у часі.

Доводи захисника на те, що ОСОБА_1 має контузію правого ока, жодним чином не спростовує доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, до того ж дана обставина була врахована працівником поліції, який візуально оглядав ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом.

Посилання адвоката на не ознайомлення ОСОБА_1 з направленням на огляд водія транспортного засобу, ніяким чином не впливає на законність прийнятого судом рішення та на доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Тим більше, що відмова особи, у якої було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, є підставою для складання відповідного протоколу, а не видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та особу порушника, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, суд першої інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_1 не отримувала посвідчення водія, що підтверджується довідкою Головного сервісного центру МВС, не застосував до ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відтак, будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Негоди К.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал