Провадження № 3/161/5029/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянки України, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року притягувалася: постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2022 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП визнано винною та оголошено попередження, працюючої на посаді кухара у ТзОВ «Клевер Сторз», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

25.09.2023 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 352843 від 20.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 20.09.2023 року о 21:20, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 СК України щодо належного виховання та догляду за своїми шістьма неповнолітніми дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 (рік народження не вказано), а саме: не забезпечила умов для належного розвитку дітей та умов їх проживання, внаслідок чого неповнолітні перебували у брудному одязі. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозицією ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Ті повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, було надано протокол про адміністративне правопорушення, довідку, рапорт поліцейського, рапорт чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області та свідоцтва про народження п`яти дітей.

Однак, жоден із вищеперелічених доказів не підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого їй правопорушення.

Так, свідоцтва про народження п`ятьох дітей підтверджують виключно факт материнства ОСОБА_1 щодо своїх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про неналежне виконання останньою своїх батьківських обов`язків по відношенню до шести неповнолітніх дітей.

Довідка чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області свідчить виключно про виклик працівників поліції за адресою: АДРЕСА_2 , через конфлікт, який виник між мешканцями даного житла.

Довідка УПП у Волинській області ДПП від 21.09.2023 року вказує на факт притягнення відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На переконання суду, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Однак, матеріали справи не містять відеофіксації обставин, які мали місце 20.09.2023 року о 21:20, за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_1 та/чи її неповнолітніх дітей.

Відтак, суд не приймає до уваги рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Волинській обл. ДПП капрала поліції Романчука О.А. від 21.09.2023 року, оскільки не вважає його достатнім та достовірним доказом.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Зокрема, до матеріалів справи не було долучено пояснення свідків (мешканців житла, за викликом яких прибули працівники поліції або ж сусідів), акту обстеження умов проживання органу опіки та піклування відповідного органу місцевого самоврядування чи відео чи фотофіксації з приводу належного виховання та догляду ОСОБА_1 за своїми неповнолітніми дітьми.

Виходячи із наведеного, протокол про адміністративне правопорушення, без надання будь-яких інших доказів, не можуть беззаперечно свідчити про факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, а відтак і взятим до уваги для доведення її вини у вчиненому.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 , 20.09.2023 року о 21:20, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 СК України щодо належного виховання та догляду за своїми неповнолітніми дітьми.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Керуючисьст. 184, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 184 КУпАП в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська