Справа№938/682/23
Провадження № 3/938/379/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, місце народження: с.Хороцеве Веховинського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.08.2023 серії ЗхРУ №131912, 06.08.2023 о 05.30год прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби «Селятин» був затриманий гр. ОСОБА_1 , спільно з іншими особами, а саме гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на напрямку 514 прикордонного знаку на відстані 20000м. до лінії державного кордону на території Верховинської ОТГ Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України", тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 04.09.2023, та були призначені до розгляду цього ж дня о 17год 50хв.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 25.09.2023.

В судове засідання 25.09.2023 ОСОБА_1 , не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання, повідомлявся належним чином та своєчасно. Зокрема, судова повістка скеровувалася ОСОБА_1 поштою, за адресою, що вказана у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, а також шляхом направлення СМС-повідомлення у додаток «Viber», за номером мобільного телефону, який наявний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яку було йому доставлено 25.09.2023. При цьому, відомості про вручення ОСОБА_1 судової повістки про виклик до суду станом на дату розгляду справи - 25.09.2023, на адресу суду не повернулися. У зв`язку з цим, судове засідання було відкладено на 13.10.2023.

В судове засідання 13.10.2023 з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Будучи допитаним в судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав у повному обсязі. Зокрема, пояснив, що того дня 06.08.2023 він разом зі своїм братом ОСОБА_4 на автомобілі їхали в гори збирати ягоди. Інші особи, про яких ідеться в протоколі їхали в іншому автомобілі, позаду них. Із ОСОБА_2 він знайомий, ОСОБА_3 йому, невідомий. Їх зупинили в с. Яблуниця, Верховинського району Івано-Франківської області на відстані приблизно 600/700м. від блокпосту. Після того, як затримали їх доправили в Путильський РТЦК. Автомобіль, на якому вони їхали належить батьку його дружини. В судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що жодного наміру на перетинання чи спробу перетинання державного кордону у нього не було.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 2 ст.204-1КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України, в тому числі групою осіб, будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає ДКУ та бажає вчинити такі протиправні дії.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити наявність в діях ОСОБА_1 факту спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону .

Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Згідно статтей 1,3 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

В підтвердження факту спроби незаконного перетинання державного кордону України ОСОБА_1 , прикордонною службою надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №131912 від 06.08.2023, згідно з яким 06.08.2023 о 05.30год прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби «Селятин» був затриманий гр. ОСОБА_1 , спільно з іншими особами, а саме гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на напрямку 514 прикордонного знаку на відстані 20000м. до лінії державного кордону на території Верховинської ОТГ Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України", тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП;

- протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 06.08.2023, у якому вказано, що його затримано 06.08.2023 о 05год 30хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був затриманий гр. ОСОБА_1 , спільно з іншими особами, а саме гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на напрямку 514 прикордонного знаку на відстані 20000м. до лінії державного кордону на території Верховинської ОТГ Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Верховинського району Івано-Франківської області, за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску. Згідно вказаного протоколу, затриманого ОСОБА_1 06.08.2023 о 10год 40хв. звільнено на підставі з`ясування обставин;

-протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 06.08.2023, з якого вбачається, що помічником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_5 було проведено особистий огляд, огляд речей і документів ОСОБА_1 . Згідно вказаного протоколу, речей, предметів та документів, що є знаряддям або об`єктом вчинення правопорушення не виявлено та не вилучалось. Протокол підписано ОСОБА_1 , без зауважень;

-пам`ятку щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку від 06.08.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , відносно якого розпочато адміністративне провадження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП доведено зміст процесуальних прав у відповідності до чинного законодавства України, яка підписана ОСОБА_1 , особисто, без зауважень.

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 06.08.2023, в яких він зазначив, що прибув до контрольованого прикордонного району з метою збору афин (чорниць). Не намагався жодним чином перетнути державний кордон України та ні з ким з цього приводу, не спілкувався.

-пояснення помічника начальника відділу начальника відділу моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_6 , в яких він доповідає, про те, що він спільно з працівником ПОРВ з м.д.н.п. Селятин виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» з 02.00год 06.08.2023 по 10.00год 06.08.2023 на дорозі загального користування с. Яблуниця на напрямку 514 прикордонного знаку. Близько 05.30год на околиці с.Яблуниця на напрямку 514 п/зн. на відстані 20000м. від ДК були виявлені 4 гр. України, які рухалися в бік державного кордону України (чоловіки призовного віку, мешканці Івано-Франківської та Харківської областей) які не змогли пояснити та підтвердити мету перебування в прикордонному контрольованому районі. Будучи особами призивного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону під час військового стану, передбачених п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 та перебування в Верховинському контрольованому прикордонному районі Івано-Франківської області, чим порушили вимоги додаткових режимних обмежень встановлених наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 07.07.2022 року №52 «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень Верховинському контрольованому прикордонному районі у межах території Івано-Франківської області», виданого па підставі п.5 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМ України від 27.07.1998 р. №1147 та ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

В ході перевірки документів виявлених громадян, що посвідчують особу, було встановлено гр.України: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Даних громадян було затримано та доставлено до підрозділу для складання адміністративно-процесуальних документів.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №131912 від 06.08.2023, протоколу про адміністративне затримання від 06.08.2023 та письмових пояснень помічника начальника відділу начальника відділу моніторингу обстановки відділу прикордонної служби «Селятин» лейтенанта ОСОБА_6 в 20000 метрах від лінії державного кордону було виявлено та затримано гр. ОСОБА_1 , спільно з іншими особами, а саме гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону поза пунктом пропуску через державний кордон України.

Однак, вказані відомості зазначені в протоколі, не містять жодних фактичних даних, які б підтверджували про намір ОСОБА_1 перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску групою осіб, фіксацію безпосереднього моменту як факту незаконної спроби перетинання державного кордону на відповідній ділянці, так і факту вчинення таких дій безпосередньо ОСОБА_1 , а лише констатують факт затримання останнього спільно з іншими особами під час їх руху на автомобілі на значній відстані від лінії державного кордону.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.08.2023 та протоколі про адміністративне затримання від 06.08.2023 зазначено, що ОСОБА_1 , жителя с. Хороцево Верховинського району Івано-Франківської області виявлено та затримано на напрямку 514 прикордонного знаку на відстані 20000м. до лінії державного кордону на території Верховинської ОТГ Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак не зазначено де саме, назву населеного пункту. З письмових пояснень помічника начальника відділу начальника відділу моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 було затримано на околиці с. Яблуниця. В той же час, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області на території Верховинського району затверджено три об`єднані територіальні громади Верховинську, Білоберізьку та Зеленську. Згідно вказаного розпорядження с. Яблуниця не входить до складу Верховинської ТГ Івано-Франківської області, натомість такий населений пункт входить до Білоберізької ТГ.

При цьому з вказаних пояснень працівника прикордонної служби вбачається, що ОСОБА_1 не міг підтвердити та пояснити мету перебування у прикордонному контрольованому районі.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи, що долучені до матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначає, що він їхав збирати ягоди (афини). Аналогічні пояснення він надав і в судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що саме находження особи в Верховинському районі Івано-Франківської області, який є контрольованим прикордонним районом не є свідченням того, що особа мала на меті, будь-яким способом, незаконно перетнути державний кордон України. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 . Вказаний населений пункт також входить до Білоберізької ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області, на території якої був затриманий ОСОБА_1 .

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 було затримано на значній відстані, а саме 20 кілометрів від лінії державного кордону під час його руху по дорозі загального користування с.Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області. Доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону поза межами доріг загального користування та оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні також і докази того, що ОСОБА_1 мав намір в подальшому рухатись безпосередньо до державного кордону України для його незаконного перетину.

Так, статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто - норми кримінального процесуального законодавства.Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у п.52 рішення від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» (заява №74420/01) зазначив, що питання щодо допустимості доказів у справі - це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим (див. рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «ВанМехелен та інші проти Нідерландів», № 21363/93, № 21364/93, № 21427/93 та № 22056/93, п. 50; рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», №25829/94, п. 34; ухвалу від 6 травня 2003 р. щодо неприйнятності справи «Секейра проти Португалії», № 73557/01; ухвалу від 6 квітня 2004 р. щодо неприйнятності справи «Шеннон проти Сполученого Королівства», №67537/01). У такому випадку Суд зобов`язаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо наявності у ОСОБА_1 прямого умислу на здійснення спроби незаконно перетину державного кордону поза пунктом пропуску через державний кордон України групою осіб, як і відсутні докази того, в чому саме полягала спроба ОСОБА_1 незаконно перетнути державний кордон України. Відтак всі досліджені судом докази тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст.284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС