"09" жовтня 2023 р. Справа № 363/3973/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484209 від 14.07.2023 року вбачається, що 14 липня 2023 року о 19 год. 15 хв. у с. Хотянівка Київської області, вул. Лісова, буд. 12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який проводився у КНП «Вишгородська ЦРЛ». Результат огляду позитивний, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 2,31 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лещенко Ю.В. з`явилися, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та його захисник Лещенко Ю.В. надали пояснення наступного змісту.

14.07.2023 року ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поїхали в гості до товариша ОСОБА_3 , та його дружини ОСОБА_4 , які спільно проживають у с. Хотянівка Київської області. Перед цим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишили свою спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у подруги ОСОБА_2 ОСОБА_6 . У зв`язку з цим по приїзду ОСОБА_1 почав вживати алкогольні напої разом з ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 проводила час разом з дружиною останнього ОСОБА_7 , однак при цьому алкогольні напої не вживала. Після проведення спільного дозвілля ОСОБА_1 та ОСОБА_2 планували залишитися з ночівлею, а вранці повернутися додому.

Однак, як пояснив ОСОБА_1 , близько о 19 год. 00 хв. того ж дня ОСОБА_2 зателефонувала її подруга ОСОБА_8 та повідомила, що їх донька ОСОБА_5 плаче, проситься до батьків та додому. У зв`язку з цим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили забрати доньку та поїхати додому. Оскільки ОСОБА_1 того вечора після приїзду до ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, то за кермо автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , сіла його дружина ОСОБА_2 . Разом з ними, як пояснив ОСОБА_1 , поїхав ОСОБА_3 , оскільки йому потрібно було заїхати в магазин. При цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що його дружина ОСОБА_2 не має водійського посвідчення та права керування транспортними засобами, однак оскільки на всій території України введено воєнний стан та у будь-який момент може виникнути необхідність залишити місце проживання, то ОСОБА_1 неодноразово навчав ОСОБА_2 керуванню транспортними засобами. Таким чином, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , близько о 19 год. 14.07.2023 року, повертаючись додому, за кермом автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи керування ним, сиділа його дружина ОСОБА_2 , на передньому пасажирському сидінні був ОСОБА_1 , а на задньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_3 .

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , під час руху на вказаному автомобілі перед ними різко зупинився невідомий автомобіль, тим самим підрізавши їх. У зв`язку з цим ОСОБА_2 , яка навчається керуванню автомобілю відносно нещодавно, різко звернула праворуч та допустила зіткнення з бордюром. Після того, як ОСОБА_2 зупинила автомобіль Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , то він та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля, щоб подивитися характер та вид пошкоджень. Під час оцінки отриманих механічних пошкоджень вони зрозуміли, що автомобіль Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , не має можливості здійснювати рух далі, оскільки внаслідок зіткнення з бордюром вивернуло колесо.

У зв`язку з необхідністю забрати доньку та їхати додому, ОСОБА_2 повернулася додому ОСОБА_3 , де залишилася ОСОБА_4 , де у подальшому викликала автомобіль, забрала доньку та повернулася додому. У цей же час ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 залишилися на місці дорожньо-транспортної пригоди біля автомобіля. Пізніше ОСОБА_3 пішов шукати евакуатор.

У цей час до ОСОБА_1 , який залишився біля єдиною особою біля автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , підійшли невідомі хлопці, які почули від нього запах алкоголю, у зв`язку з чим подумали, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та допустив зіткнення, і вирішили викликати працівників поліції.

По приїзду працівників поліції, як пояснив ОСОБА_1 , він неодноразово зазначав, що за кермом автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , був не він, але працівники поліції почали погрожувати тим, що заберуть автомобіль. У зв`язку з цим, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не хотів, щоб забрати автомобіль, та не хотів, щоб у його дружини у зв`язку з керуванням автомобілем без посвідчення водія виникли проблеми, то він погодився з тим, що саме він здійснював керування автомобілем.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , він підтвердив працівникам поліції факт вживання алкогольних напоїв та добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 2,31 проміле. Достовірність результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не оспорював.

На додаток до цього ОСОБА_1 пояснив, що наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідка ОСОБА_10 є недостовірними, оскільки як до зіткнення, після зіткнення, під час спілкування з працівниками поліції вона не була присутня на місці події, що ставить під сумнів правомірність джерела походження такого доказу. У свою чергу доданий до матеріалів справи відеозапис, що здійснювався працівниками поліції, є неповним, переривається та не відображає всієї хронології подій, що мали місце. Він наголошує, що неодноразово зазначав працівникам поліції, що він не керував даним транспортним засобом. Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що працівниками поліції під час оформлення матеріалів адміністративної справи не було роз`яснено права, що передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, не забезпечено право на захист.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 зазначив, що він не заперечує проти факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак заперечує проти того, що саме він здійснював керування автомобілем. Враховуючи це, ОСОБА_1 зазначив, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що саме він виконував функції водія автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , а відомості щодо цього, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи. Внаслідок цього ОСОБА_1 зазначив, що в його діях відсутні всі необхідні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі відносно нього підлягає закриттю.

У судове засідання також з`явилася свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до свідоцтва про шлюб № НОМЕР_2 від 01.03.2017 року (а.с. 30) є дружиною ОСОБА_1 . Будучи повідомленою про права та обов`язки, про можливість не давати покази що до себе та членів своєї родини, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, ОСОБА_2 надала показання наступного змісту.

14.07.2023 року ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_1 поїхали на автомобілі Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , у с. Хотянівка Київської області до спільного знайомого ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4 . Оскільки з самого початку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 планували залишитися у друзів з ночівлею, то свою доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишили у подруги ОСОБА_2 ОСОБА_6 у с. Новосілки Київської області.

По приїзду до ОСОБА_3 , як зазначила ОСОБА_2 , ОСОБА_1 разом з ОСОБА_11 почав вживати алкогольні напої, а ОСОБА_2 проводила час разом з ОСОБА_4 , однак алкогольні напої не вживала. Близько о 19 год. ОСОБА_2 зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що їх донька ОСОБА_5 плаче, проситься додому та до батьків, прохає її забрати. У зв`язку з цим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішили їхати додому.

Оскільки ОСОБА_1 вже почав вживати алкогольні напої, то за кермо автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , сіла саме ОСОБА_2 . При цьому в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що не має ані водійського посвідчення, однак у зв`язку з тим, що на території України введено воєнний стан та у зв`язку з веденням бойових дій може виникнути необхідність покинути місце проживання, то вона навчилася керуванню автомобілем без отримання права керування транспортними засобами. Таким чином, ОСОБА_2 підтвердила у судовому засіданні факт здійснення керування автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами.

Під час руху, як слідує з показань ОСОБА_2 , остання перебувала за кермом автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 весь час сидів на передньому пасажирському сидінні, а також разом з ними поїхав ОСОБА_3 , оскільки йому потрібно було в магазин. У той же час сам ОСОБА_3 сидів на задньому пасажирському сидінні.

Приблизно через 1 кілометр з моменту початку руху ОСОБА_2 потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та допустила зіткнення з бордюром. Після зіткнення ОСОБА_1 разом з ОСОБА_11 вийшли з автомобіля, щоб подивитися характер та вид механічних пошкоджень. Після цього з автомобіля вийшла і ОСОБА_2 . Коли вони всі разом оглянули автомобіль, то побачили, що внаслідок зіткнення з бордюром було вивернуто колесо автомобіля, у зв`язку з чим останній не міг здійснювати подальший рух.

Оскільки необхідно було їхати додому та забрати дитину, то ОСОБА_2 повернулася додому ОСОБА_4 , де викликала автомобіль, забрала дитину і повернулася додому, де чекала ОСОБА_1 .

На запитання суду ОСОБА_2 підтвердила, що за кермом автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , 14.07.2023 року ввечері, близько о 19 год. 15 хв., перебувала саме вона - ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 .

У судове засідання також з`явився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

14.07.2023 року приблизно біля обіду до нього - ОСОБА_3 , який разом з дружиною ОСОБА_4 , проживає у с. Хотянівка Київської області, приїхали ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 . По приїзду ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 почали вживати алкогольні напої, а ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 почали спільно проводити дозвілля, однак при цьому алкогольних напоїв не вживали. Під час спілкування ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишили їх доньку ОСОБА_12 у їх спільної знайомої.

Близько о 19 годині того ж дня ОСОБА_2 зателефонувала знайома, попросила забрати їх доньку, у зв`язку з чим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішили їхати додому. ОСОБА_3 попросився проїхати разом з ними, оскільки йому потрібно було зайти ще в магазин.

ОСОБА_3 зазначив, що під час керування автомобілем Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , саме ОСОБА_2 перебувала за кермом, ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні, жодних функцій з керування автомобілем не виконував. Під час руху ОСОБА_2 на вул. Лісова у с. Хотянівка Київської області потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, допустивши зіткнення з бордюром. Як пояснив ОСОБА_3 , внаслідок зіткнення було вивернуто колесо автомобіля, внаслідок чого останній був позбавлений механічної можливості здійснювати рух. Після цього ОСОБА_2 пішла шукати автомобіль, щоб дібратися додому.

У свою чергу, як зазначив ОСОБА_3 , після спливу певного часу він повернувся з місця ДТП додому, щоб взяти телефон, який він там забув та викликати евакуатор. Він не зміг додзвонитися, тому вирішив залишитися вдома, враховуючи також те, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Йому відомо, що на наступний день автомобіль Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , забрав евакуатор, який вже самостійно викликав ОСОБА_1 .

На питання суду ОСОБА_3 підтвердив, що за кермом автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебувала саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

У судове засідання також викликалися працівники поліції, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: лейтенант поліції ОСОБА_13 та старший лейтенант поліції Собко Сергій Миколайович. Однак, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання працівники поліції не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від них не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності викликаних працівників поліції.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 484209 від 14.07.2023 року слідує, що 14 липня 2023 року о 19 год. 15 хв. у с. Хотянівка Київської області, вул. Лісова, ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто виконував технічні функції водія вказаного автомобіля. Таким чином, складова частина інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення стосується здійснення керування ним відповідним транспортним засобом.

У зв`язку з цим суд повторно звертає увагу на ту обставину, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливе тоді і лише тоді, коли у судовому засіданні після дослідження достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів «поза розумним сумнівом» можливо зробити категоричний та безумовний висновок щодо того, що конкретна особа була водієм конкретного автомобіля.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, а отже і тягар доказування, в межах справи про адміністративне правопорушення покладається на органи влади (посадових осіб), які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення. В межах даної справи про адміністративне правопорушення такий тягар покладається на органи Національної поліції.

У той же час суд не може редагувати фабулу обвинувачення, змінювати зміст чи характер інкримінованих фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, збирати докази як на підтвердження, так і на спростування винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В противному випадку це неодмінно призводить до перебирання судом на себе функцій обвинувачення, що є несумісним з правовою природою та призначенням суду в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення. Тому суд встановлює обстави та факти вчинення адміністративного правопорушення на підставі тих відомостей, документів та доказів, що були зібрані та надані учасниками судового провадження, у тому числі органом влади (посадовою особою), що уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт керування транспортним засобом Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначивши, що ввечері 14.07.2023 року близько о 19 годині за кермом автомобіля перебувала його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитані під присягою у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтвердили, що за кермом автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , 14.07.2023 року близько о 19 годині під час руху у с. Хотянівка Київської області по вул. Лісова перебувала саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 . Показання допитаних у судовому засіданні свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою. Підстав для визнання показань свідків недостовірним, неналежними чи недопустимими судом не встановлено, а учасниками судового провадження не зазначено.

Наявний у матеріалах справи DVD-R (а.с. 9) містить три файли з відеозаписами, які зроблені працівниками поліції. У той же час перший відеозапис розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля Chery, державний номерний знак НОМЕР_1 , який з вивернутим колесом стоїть біля тротуару. При цьому з розмов присутніх на місці події людей вбачається, що ОСОБА_1 дійсно був не єдиною особою, яка перебувала всередині вказаного автомобіля. Всі інші наявні на диску відеозапису стосуються проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння і не стосуються факту керування транспортним засобом.

Ті обставини, що ОСОБА_1 на першому відеозаписі підтверджує факт керування транспортним засобом з безумовністю не підтверджують зазначений факт та не звільняють орган влади (посадову особу), що уповноважені на складання протоколу, збирання доказів та підтвердження обставин, що підлягають встановленню відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, з тією метою, щоб всі елементи складу конкретного адміністративного правопорушення могли бути чітко відображені суду та категорично підтверджені останнім.

З урахуванням вищевикладеного суд також приходить до висновку, що надані матеріали справи про адміністративне правопорушення у переважні більшості стосуються проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Надані працівниками поліції відеозаписи не відображають безпосереднього факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а показання допитаних у судовому засіданні свідків спростовують зазначений факт взагалі. Відомості щодо керування транспортним засобом містяться лише у протоколі про адміністративне правопорушення.

У той же час протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд в аспекті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності робить висновки на основі тих матеріалів справи, що були надані уповноваженими на це посадовими особами. Однак за наявних матеріалів справи зробити категоричний, ствердний, розумний та обґрунтований висновок щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом неможливо. У зв`язку з чим суд вважає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом недоведеним.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 2.9а ПДР України встановлено відповідну заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Одночасно з цим суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував автомобілем, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, то відповідно до вищевикладених нормативних приписів на нього не поширюється обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Внаслідок цього ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення заборони, передбаченої п. 2.9а ПДР України.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас