Номер провадження: 33/813/1638/23
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Гуденко Д.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Трусова Анатолія Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні на постанову Київського районного суду м. Одеса від 02 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 156127 від 03.06.2023 року, 03.06.2023 року о 20:15 годин на вул. Фонтанська дорога, 71-А в м. Одесі, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 3231 державний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «Правил дорожнього руху України», а саме скоїв повторне протягом року правопорушення. 01.06.2023 року було складено протокол серії ААД №413827 за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки інформаційного порталу Національної поліції від 05.06.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія отримував 22.04.2014 року серії НОМЕР_2 . Постановою серії БАВ 317441 від 06.07.2022 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень за ч.2 ст. 126 КУпАП. Виходячи з вищевикладеного судом першої інстанції вважалось, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КпАП України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, довідкою інформаційного порталу Національної поліції від 05.06.2023 року, постановою серії БАВ 317441 від 06.07.2022 року за ч.2 ст. 126 КУпАП та іншими матеріалами справи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Київського районного суду м. Одеси від 02.08.2023 по справі № 947/18498/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі, а матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 повернути до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції для проведення додаткової перевірки та доопрацювання відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вважали, що суд першої інстанції в супереч принципу змагальності та презумпції невинуватості замість повернення матеріалів про адміністративне правопорушення на доопрацювання до Управління Патрульної поліції, самостійно витребував докази, а саме відеозапис з нагрудної камери, якого під час ознайомлення із матеріалами справи 02.07.2023 року в матеріалах не було. Зазначали, що обґрунтовуючи свою постанову Київський районний суд м. Одеси посилається на наступне: «Згідно довідки інформаційного порталу Національної поліції віо 05.06.2023 року ОСОБА_2 посвідчення водія отримував 22.04.2014 року. Постановою серії БАВ 317441 від 06.07.2022 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень за ч.2 ст. 126 КупАП».Вважали, що постанова серії БАВ 317441 від 06.07.2022 року не має підпису, й інших ідентифікуючих даних особи, яка винесла постанову, доказів направлення або вручення відповідної постанови ОСОБА_1 , а й відтак наявний сумнів щодо її справжності. Також зазначали, що довідка з інформаційного порталу Національної поліції від 05.06.2023 року має недостовірну інформацію саме про те, що ОСОБА_1 притягувався до відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП протягом року, та жодної інформації про притягнення останнього до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідна довідка не містить. Посилаючись на положення ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» вважали, що працівниками поліції неправомірно була здійсненна зупинка транспортного засобу BMW р/н НОМЕР_1 , а матеріали справи не містять інформації щодо причин та підстав зупинки водія. Вважали , що матеріали справи також не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортного засобу BMW р/н НОМЕР_1 . Також зазначали, що весь час руху транспортного засобу за кермом була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також пасажири: ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_4 , та їх діти. А під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 пересів на водійське сидіння автотранспортного засобу, оскільки шукав свої документи (реєстраційне посвідчення на транспортний засіб та свій паспорт), при цьому транспортний засіб не здійснював рух. Вважали, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення. Зазначали, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Явка в судове засідання

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання, в перше судове засідання зявились , в друге судове засідання не з`явились, що не заважає розгляду апеляційної скарги у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона частково не відповідає приписам вищенаведених норм закону.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд першої інстанції частково дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, неповним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 156127 від 03.06.2023 року, 03.06.2023 року о 20:15 годин на вул. Фонтанська дорога, 71-А в м. Одесі, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 3231 державний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «Правил дорожнього руху України», а саме скоїв повторне протягом року правопорушення. 01.06.2023 року було складено протокол серії ААД №413827 за ч.5 ст. 126 КУпАП

Доводи апеляційної скарги, які в частині процесуальних порушень фактично зводяться до наданих суду першої інстанції клопотань, пояснень представника, особи що притягається до адміністративної відповідальності, яким судом дана належна та аргументована оцінка, цих правильних висновків доказаності вчинення правопорушення керування притягуваною особою транспортного засобу, яка не має права керування таким транспортним засобом не спростовують.

Судом апеляційної інстанції взято до уваги відео запис з місця виявлення адміністративного правопорушення, який був направлений працівниками поліції до суду, з якого вбачається, що автомобіль BMW 3231 державний номер НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками поліції, працівники поліції попросили документи у ОСОБА_1 , на що він повідомив, що посвідчення водія у нього не має, воно було вилучено в 2016 році через притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП, що паспорту в нього також не має при собі. Пояснив, що сів за кермо так як хотіли поїхати на море, що з 2016 року він позбавлений права керування і з тих пір посвідчення водія у нього не має.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції частково дотримані та частково застосовані вірно .

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується в частині правопорушення, яке підлягає кваліфікації за ч.2 ст.126 КУпАП, що доведено такими матеріалами наявними в матеріалах справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 156127 від 03.06.2023 року;

-відеозаписом долученим до матеріалів адміністративної справи.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, частково вважав їх належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Щодо доводів апеляційної скарги, стосовно того, що поліцейським було порушено порядок зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , матеріалами апеляційної справи, клопотань наданих в суді першої інстанції не спростовано належними та допустимими доказами оскарження у встановленому порядку дій працівників поліції, які на думку скаржника не відповідали вимогам ст. 35 ЗУ Про національну поліцію .

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з обставинами адміністративного правопорушення, пов`язаного із керуванням притягуваною особою транспортного засобу, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі будь які фактичні дані. Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Тому апеляційний суд вважає, що відеозапис, на якому зафіксовано погоджувальне пояснення ОСОБА_1 із тим, що саме він керував автомобілем BMW 3231 державний номер НОМЕР_1 та складання поліцейськими за цим фактом протоколу про адміністративне правопорушення, долучений інспекторами поліції до матеріалі справи, є достатньо інформативним та приймає його як безумовний доказ у справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Позиція ОСОБА_1 та його захисника, висловлена в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом в частині допустимості доказів за вчиненне правопорушення в частині кваліфікації за ч. 2 ст. 126 КУпАП, як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд знаходить слушними зауваження захисника про помилковість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи з такого.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету зокрема стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 126 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

В законодавстві України діє поняття Аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до загальних принципів судочинства, суд розглядає як кримінальну так і справу про адміністративну відповідальність лише в межах висунутого особі обвинувачення.

В той же час, відповідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з п. 7 ч. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376 При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення, при цьому вона повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

З резулятивної частини оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України.

Так, частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті .

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є повторність вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки виключає відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Однак, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 156127 ОСОБА_5 порушив також вимоги п. 2.1 ПДР України за якими повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи на це право керування, за що 01.06.2023 року був складений протокол ААД№413827 за ч. 5 ст.126 КУпАП.

Окрім того, як встановлено судом апеляційної інстанції згідно відомостей з ЄДРСР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1 ПДР України передбачає адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Отже, на підставі викладено та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку що притягнення судом першої інстанції ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП суперечить фабулі правопорушення, зафіксованій у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 156127 від 03.06.2023 року, що є підставою для зміни постанови Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року у частині кваліфікації ОСОБА_1 та накладеного адміністративного стягнення.

На переконання апеляційного суду, враховуючи характер вчиненого правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, в діях ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Згідно із вимогами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що інкриміноване правопорушення вчинено 03 червня 2023року.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

На час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КпАП України, закінчився 04.09.2023 року. Дана обставина виключає провадження по справі про адміністративне правопорушення, а відповідно справа про адміністративне правопорушення підлягає припиненню.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як зазначив, ВАСУ в своїх правових висновках, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а постанова судді Київського районного суду м. Одеса від 02 серпня 2023 рокускасуванню в повному обсязі, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального права, з прийняттям нової постанови, якою закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Трусова Анатолія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеса від 02 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнаний винуватим за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 13 жовтня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький