П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2023 Справа №607/11407/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039703 від 20 червня 2023 року, 20.06.2023 року о 17 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Злуки, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARСD-0524 (повірка дійсна до 28.12.2023 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився. Вказаними діями, на думку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушень, які поставлені йому у провину, не визнав та ствердив, що не керував транспортним засобом Toyota д.н.з. НОМЕР_1 за вказаних у протоколі даті, часі та місці, у зв`язку з чим зазначив, що не є суб`єктом відповідальності за інкриміновані йому правопорушення. Просив суд, справу відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу інкримінованого йому правопорушення, з підстав зазначених у поданій ним заяві про закриття провадження по справі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що о 23 годині 19 червня 2023 по вул. В.Великого у м. Тернополі він на прохання свого товариша ОСОБА_1 , доставив його транспортний засіб марки «Тойота Хайлендер», державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Злуки, 18 у м.Тернополі, оскільки працівники поліції переслідували ОСОБА_1 і вказували, що начебто на їх думку ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, і це при тому, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, і спиртного не вживав, але через відсутність доказів порушень ПДР відносно ОСОБА_1 жодних адміністративних матеріалів цього вечора не складали. При цьому він підтвердить, про вчинення переслідування поліцейськими ОСОБА_1 і наступного дня 20.06.2023р. уже по АДРЕСА_2 та про намагання поліцейськими в протиправний незаконний спосіб притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності як водія за начебто відмову його у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, у той час коли ОСОБА_1 автомобілем не керував в стані алкогольного сп`яніння не перебував, і йому саме було поліцейськими відмовлено у проведенні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в спеціалізованому закладі охорони здоров`я.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, переглянувши відеозапис та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 наведено роз`яснення, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначення, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та чи швидкості транспортного засобу, натомість, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності факту керування транспортним засобом, не утворює складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не містять належних, допустимих, достовірних, достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в цій справі.

Так, із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських №475799, №472553 та №472405 не вбачається жодної інформації про те, що ОСОБА_1 20.06.2023 о 07 год. 15 хв. керував транспортним засобом «Тойота Хайлендер», державний номерний знак НОМЕР_1 , тому вказаний відеозапис не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у складеному щодо нього протоколі обставин.

Надаючи оцінку іншим долученим до матеріалів справи письмовим документам, суд приходить до висновку, що такі не є достатньо переконливими і їх не можна розцінювати в якості беззаперечних доказів скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, в матеріалах справи немає жодного доказу, який би з точністю вказував на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Тойота Хайлендер», державний номерний знак НОМЕР_1 , в день, час та місці, вказаних у складеному щодо нього протоколі, тобто був водієм та відповідно суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак, доказами у справі, зокрема відеозаписом, який долучений працівниками поліції, не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20.06.2023 о 07 год. 15 хв. в м. Тернопіль по вул. Злуки, про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 251, 252, 256, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається Тернопільським апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяВ. Л. Дзюбич