ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/26411/23

Провадження № 3/947/6966/23

04.10.2023 року суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерки, яка проживає: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, протокол ААД №533435, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2023 р. о 12.45 годин в м.Одесі по проспекту Ак.Глушко, 4 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, н/з НОМЕР_1 перед початком руху та зміною його напрямку, була неуважною, внаслідок чого сталося ДТП з транспортним засобом Ford Fusion, н/з НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленоюм про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується довідкою про отримання повісток про виклик, а також інформацією з інтернет-порталу «Судова влада», де судом розміщено інформацію про призначення справи до розгляду, не з`явилась, про причини своєї неявки до суду не повідомила та з клопотанням про відкладення судового засідання до суду не звернулась.

Внаслідок означених обставин неявки ОСОБА_1 до суду, а також ураховуючи відсутність у ст.268 КУпАП законодавчо встановлених приписів щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за ст.124 КУпАП, суд вважає, що в межах розгляду конкретної справи, були створені необхідні умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що вказана особа, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, суд оцінює таку поведінку вказаної особи, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді першої інстанції та спроби затягування такого розгляду, що у свою чергу має ознаки зловживання зазначеною особою своїми правами.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України" наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції ізаконів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що ОСОБА_1 була достовірно обізнана про розгляд справи в суді, при цьому, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечила присутність свого захисника, яка своєчасно до судового засідання була ознайомлена з матеріалами справита у судове засіданні не з`явилась, причини неявки не повідомила, суддя з огляду на вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності цієї особи та її представника та на підставі наданих до суду матеріалів.

У судовому засіданні інший учасник ДТП ОСОБА_2 пояснив, що 12.08.2023 р. о 12.45 годин в м.Одесі він на своєму автомобілі Форд рухався по проспекту Ак.Глушко, 4, де почав маневр об`їзду автомобілю Toyota Avensis, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , яка несподівано почала рух, не увімкнувши сигнал повороту, внаслідок чого сталося зіткнення. Після ДТП водій ОСОБА_1 спочатку визнала свою вину в ДТП, а потім, порадившись з чоловіком, який був з нею в автомобілі заперечила свою вину у вчиненні ДТП, тому він викликав на місце поліцейських, які склали протокол відносно ОСОБА_1 , а також склали протокол відносно нього.

Допитана у якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що 12.08.2023 р. о 12.45 годин в м.Одесі вона їхала у якості пасажира в автомобілі Форд під керуванням ОСОБА_2 по проспекту Ак.Глушко. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 стояв, тому водій ОСОБА_2 почав здійснювати об`їзду цього автомобілю, який несподівано почав рух, не повідомивши про це сигналом повороту, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 у вину ОСОБА_1 висувається порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Судом встановлено, що зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 не виконала, а саме перед початком руху не впевнилась в безпечності руху, що стало причиною та потягло за собою дорожньо-транспортну пригоду.

Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Схемою дорожньо-транспортної пригоди, підписаною всіма учасниками ДТП та до якої у учасників ДТП зауважень не було зафіксовано напрямок руху та розташування транспортних засобів.

Вивчивши матеріали справи, пояснення учасників ДТП даних на місці правопорушення та в судовому засіданні, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 встановлений склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Згідно ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Суд при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля.

Суд вважає, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у вигляді штрафу, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 7, 268, 279, 280, 283, 284, 124 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Прохоров П. А.