Справа № 314/2382/23
Провадження № 3/314/1208/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2023 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 392793, складеним 16.05.2023, 16.05.2023 о 18 годині 30 хвилин по вул. Скворцова, 1 Б у Запорізькому районі Запорізької області водій ОСОБА_1 , керував вантажним транспортним засобом DAF 95 XF 430, д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом TRAILOR, д/н НОМЕР_3 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольний напій «самогон». Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Гончаренко П.П. повідомив суд, що ОСОБА_1 вину не визнає. За кермом транспортного засобу DAF 95 XF 430, д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом TRAILOR, д/н НОМЕР_3 , перебував водій ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , останній знаходився в автомобілі в якості пасажиру (експедитора) про що свідчить товарно-транспортна накладна від 16.05.2023 № 07/11-1. Жодної дорожньо-транспортної пригоди саме за участі ОСОБА_1 не було, відтак він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Як пасажир, ОСОБА_1 бачив, що на зустрічній смузі рухався інший автомобіль, який здійснював обгін та виїхав на смугу руху DAF 95 XF 430, д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом TRAILOR, д/н НОМЕР_3 . З метою уникнення зіткнення водій ОСОБА_2 невдало маневрував, автомобіль занесло, однак завдяки цьому вдалось уникнути дорожньо-транспортної пригоди. Захисник пояснив суду, що після перенесеного стресу, будучи пасажиром (експедитором) транспортного засобу ОСОБА_1 , не будучи водієм, дійсно вжив алкогольний напій «самогон». Незважаючи на відсутність доказів керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом останній на вимогу працівників поліції погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів. Просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні за клопотанням захисника був допитаний свідок ОСОБА_2 , який підтвердив суду факт керування транспортним засобом DAF 95 XF 430, д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом TRAILOR, д/н НОМЕР_3 , 16.05.2023 о 18 годині 30 хвилин по вул. Скворцова, 1 Б, у Запорізькому районі Запорізької області саме ним.

За приписами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3,5 п. 24 своєї постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вимогами пункту 2.10 (є) ПДР України встановлено, що водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною 4 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 16.05.2023 о 18 годині 30 хвилин по вул. Скворцова, 1 Б у Запорізькому районі Запорізької області він керував вантажним транспортним засобом DAF 95 XF 430, д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом TRAILOR, д/н НОМЕР_3 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольний напій «самогон». Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування.

Відповідно п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду № 18 від 19.12.2008), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП, не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Загалом відеозапис не доводить безсумнівно та об`єктивно той факт, що саме ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобомDAF 95 XF 430, д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом TRAILOR, д/н НОМЕР_3 . Верховний суд у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Більш того, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями, про що вказано у протоколі складеному 16.05.2023 серії ААД № 392793.

Згідно до «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

Кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборону подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи визначальну роль протоколу, як доказу підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням наявних порушень, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, та прийняти рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в тому числі шляхом надання оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин суд, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н.М. Свідунович

05.10.2023