ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/333/23 Справа № 711/1119/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. та Брюзгіна О.А. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 12.05.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює ФОП, проживає АДРЕСА_1 , притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 5.02.2023 р. о 10 год. 30 хв. по вул. Б. Хмельницького, 118 в м. Черкаси водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Peugeot 301» р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку у лікаря-нарколога в КНП «Черкаський обласний наркодиспансер», висновок № 121, діагноз алкогольне сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник Морозов В.Ю. та ОСОБА_1 подали ідентичні апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що при постановленні рішення судом не враховано що в матеріалах справи відсутній відеодоказ скоєння адмінправопорушення. Двигун автомобіля не був ввімкнений, автомобіль лише котився під час буксирування. Крім того при оформленні протоколу про адмінправопорушення йому не були роз`яснені його права та порядок проходження освідування. Свідки судом не допитувалися. На відео в матеріалах справи зафіксована лише розмова поліцейських з ОСОБА_1 , де відображена його адекватна поведінка, чітка річ та хода. Працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. В протоколі про адмінправопорушення відсутні дані про засіб відеофіксації. Подія була 5.02.2023р., а протокол складено 14.02.2023р., що свідчить про порушення термінів складання протоколу.

Неодмінним конституційним правом людини й громадянина є право на судовий захист, закріплене у ст. 55 Конституції України.

Справа про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду 19.05.2023 р. Захисник Морозов Ю.В. 5 разів надсилав до суду клопотання, оскільки вони були підписані електронним цифровим підписом «Морозов В.Ю.», від імені правопорушника ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, про розгляд справи в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу «Електронний суд» з користувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та Черкаським апеляційним судом 5.06.2023 р. (а. пр. 102), 22.06.2023 р. (а. пр. 113), 6.07.2023 р. (а. пр. 120), 31.07.2023 р. (а. пр. 125) та 26.09.2023 р. (а. пр. б/н). Розгляд справи відкладався та одночасно учасники повідомлялися про правила та умови проведення відеоконференції, проте ні правопорушник, ні його захисник не з`явилися. Система «Електронний суд» надає широкий спектр можливостей для учасників справ, тому апеляційний суд неодноразово надсилав захиснику Морозову В.Ю. повідомлення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу «Електронний суд» з користувачем через особистий кабінет, що не потребує винесення судом окремої постанови та бронювання майданчику для проведення відеоконференції. Захиснику необхідно лише в зазначений час підключитись до підсистеми відеоконференцзв`язку «Easycon», на що захисник ОСОБА_3 не реагував ( а. пр. 106 та 109).

Апеляційний суд вважає, що захисник Морозов В.Ю. та Брюзгін О.А. належним чином, завчасно були повідомлені про час та місце судового розгляду і мали можливість спланувати розклад роботи та прийняти участь в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції.

Апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виявили належної зацікавленості у розгляді справи, протягом тривалого часу не з`являлися в судове засідання апеляційного суду, що свідчить про зловживання учасникам справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 1724 1729, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 1851, 1857, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою. Цей перелік є вичерпним та ч. 1 ст. 130 КУпАП до нього не входить.

Захисник Морозов В.Ю. та правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про дату і час судового засідання були повідомлені належним чином, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника та його захисника.

Вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 5.02.2023 р. о 10 год. 30 хв. по вул. Б. Хмельницького, 118 в м. Черкаси водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Peugeot 301» р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом в КНП «Черкаський обласний наркодиспансер», висновок № 121, діагноз алкогольне сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що встановлена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені судом першої інстанції.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 229445 від 14.02.2023 р. (а. пр. 1), даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 121 від 5.02.2023 р., яким встановлено діагноз- алкогольне сп`яніння (а. пр. 3), даними відеозапису з нагрудних відео-камер поліцейських ( а. пр. 7), з яких вбачається, що обставини, які викладені в протоколі про адмінправопорушення, а саме керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння - підтверджуються.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази керування автомобілем ОСОБА_1 та перебування в стані сп`яніння, то відповідно відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, чітко видно і чути, що ОСОБА_1 після виявлення у нього ознак сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту) погоджується на огляд у медичному закладі. На відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває поруч з автомобілем та ніяким чином не заперечує, що він є водієм цього автомобіля та керував ним безпосередньо перед тим, як почався відеозапис.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення огляду в медичному закладі вийшов з ладу алкотестер, а тому у ОСОБА_1 були відібрані зразки сечі та направлені для проведення хіміко-токсилогічного дослідження, яке потребує значного часу, до декілька днів.

Тільки після отримання цих досліджень лікар-нарколог склав остаточний висновок та направив його до ДПП в Черкаській обл., посадові особи якого за участю ОСОБА_1 склали протокол про адмінправопорушення та направили його до суду. Вказані процесуальні дії потребують значного часу, вони виконувалися в межах розумних строків, апеляційний суд не вбачає порушення вимог ст. 254 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є непереконливими ( а. пр. 32-34, 45, 46).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим по-годились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було. Матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду Черкаської обл. від 12.05.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. та Брюзгіна О.А. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.