Справа № 226/1767/23
Провадження № 3/226/440/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 жовтня 2023 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Рибкін Олексій Анатолійович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Харкові, громадянина України, є військовослужбовцем командиром ремонтної роти автомобільної техніки з озброєння ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною другою статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

25.09.2023 року приблизно о 08 год 15 хвил. в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_2 звернувся до старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який займав посаду заступника командира ремонтної роти автомобільної техніки з озброєння ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 , з проханням виділити йому військовий автомобіль ремонтної роти автомобільної техніки з озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , а саме сідловий тягач Renault Premium, в.н. НОМЕР_2 для перевезення дорожньої техніки (Коток дорожній HAMM HD 90, р.н. НОМЕР_3 , екскаватор-навантажувач CATERPILLAR 426F2, р.н. НОМЕР_4 ), які належать юридичним особам, підконтрольним громадянину ОСОБА_2 , в смт.Петропавлівка Дніпропетровської області, оскільки їхній сідловий тягач вибув з ладу та 25.09.2023 вказана техніка мала бути в смт.Петропавлівка для виконання дорожніх робіт. Громадянин ОСОБА_2 забезпечив паливом сідловий тягач відповідно до кількості, необхідної для перевезення техніки та повернення назад. Старший лейтенант ОСОБА_1 всупереч статей 95, 110, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України прийняв одноосібне рішення про виділення сідлового тягача Renault Premium, в.н. НОМЕР_2 та віддав наказ водію-слюсарю 1 відділення розбирально-складальних робіт 1 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону солдату ОСОБА_3 на здійснення вищевказаного перевезення, тобто вийшов за межі своїх повноважень, передбачених вимогами статей 117, 118 Статуту. Таким чином, всупереч вимогам Статуту, діючи умисно, всупереч інтересам служби, старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду. Тобто, ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, займаючи посаду заступник командира ремонтної роти автомобільної техніки з озброєння ремонтно- відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи в порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, вчинив перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що він дійсно надав ОСОБА_2 на його прохання військовий автомобіль ремонтної роти автомобільної техніки з озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини (сідловий тягач) для перевезення належної ОСОБА_2 дорожньої техніки. ОСОБА_2 він знає давно і той багато разів допомагав йому та його підлеглим хлопцям, робив це завжди на безоплатній основі, коли вони зверталися за допомогою в ремонті автомобілів, наданням приміщення для ремонту, наданням паливно-мастильних засобів та іншими проханнями. Він вважає, що кожний громадянин у цей час повинен допомагати ЗСУ тим, чим в змозі. І навпаки, коли ОСОБА_2 звернувся вже до нього з проханням надати тягач, оскільки сідловий тягач ОСОБА_2 вибув з ладу, а необхідно було перевезти автомобільну цивільну техніку, він погодився, оскільки завжди отримував від ОСОБА_2 безкоштовну необхідну допомогу. ОСОБА_2 він також допоміг безкоштовно, нічого за це не отримав. При цьому ОСОБА_2 сам забезпечив паливом сідловий тягач відповідно до кількості, необхідної для перевезення техніки та повернення назад. Також додав, що на підставі наказу військової части, у якій він дислокується, його вже дисциплінарно покарали та позбавили премії у розмірі 22000 грн. На час скоєння адміністративного правопорушення він був заступником командира, а з 28.09.2023 року його призначено на посаду командира ремонтної роти.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується протоколом про військове адміністративне правопорушення ДНПК-2 № 3642 від 26.09.2023 року, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , доданими до протоколу, та поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме в умовах особливого періоду вчинив перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно винен у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, за що передбачена адміністративна відповідальність, але з урахуванням обставин справи та його особи, суддя вважає за можливе застосувати ст.22 КУпАП, яка передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, а адміністративну справу за ч.2 ст.172-14 КУпАП закрити, оскільки діяння, вчинене ОСОБА_1 містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-14 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, відсутні наслідки правопорушення у вигляді збитків чи шкоди життю та здоров`ю, при цьому суд врахував особу правопорушника, те що є підстави вважати, що в подальшому він не буде скоювати правопорушень, повне визнання вини у вчиненому, щире каяття з приводу скоєного, позитивну характеристику за місцем служби, його підвищення в посаді вже після скоєння адміністративного правопорушення, а також відсутність спричиненої шкоди іншим особам, державному або громадському порядку та обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність.

Тому суддя, розглянувши матеріали справи, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу винного, прийшов до висновку за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ст.22 КУпАП, визнавши вчинене ним адміністративне правопорушення малозначним і обмежитись усним зауваженням, а адміністративну справу за ч.2 ст.172-14 КУпАП закрити.

Керуючись ст.ст.22, ч.2 ст.172-14, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А.Рибкін