Справа № 545/1346/23
Провадження № 3/545/769/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2023 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: м. Полтава, проживаючого: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомо,

за ст. 85 ч.4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.04.2023, 06.04.2023 в с. Рубанівка Полтавського району Полтавської області ОСОБА_1 ловив рибу на гумовому човні сітками лісковими забороненим знаряддям лову, чим порушив вимоги ст..63 ЗУ «Про тваринний світ», його дії кваліфіковано за ст.85 ч.4 КУпАП.

21.07.2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Ванджураком Р.В. надано пояснення у даній справі, де зазначено по суті інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення варто зазначити, що так, дійсно, 06 квітня 2023 року ОСОБА_1 та його тесть - ОСОБА_2 , який діяв на підставі № 386 від 04 квітня 2023 року в інтересах орендаря вказаної земельної ділянки на якій знаходиться ставок - ОСОБА_3 (договір оренди від 16 вересня 2021 року строком на 25 років, цільове призначення - рибне господарство) перебували в с. Рубанівка Полтавського району Полтавської області на даній земельній ділянці та допомагав тестю перевіряти стан справ на ставку. Під час вказаного огляду було виявлено рибальські сітки та вилучено їх з метою знищення. Варто зазначити, що сітки та інші браконьєрські знаряддя на ставку виявлялись вже неодноразово та встановити осіб, які їх залишали, досі не вдавалось. Зі слів ОСОБА_2 , останній неодноразово помічав невстановлених осіб на ставку, які намагались здійснити вилов риби без будь-якого на це дозволу і власне діючи від імені та в інтересах орендаря, намагався боротися з таким незаконним виловом риби на ставку, який перебував фактично у його віданні.

В той час, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» суб`єкти рибного господарства зобов`язані: додержуватися умов провадження діяльності, пов`язаної з промисловим рибальством, крім внутрішніх водойм (ставків) рибницьких господарств; додержуватися правил рибальства; вносити своєчасно плату за спеціальне використання водних біоресурсів; не допускати погіршення умов існування водних біоресурсів внаслідок своєї діяльності; додержуватися встановленого режиму господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг; сприяти науковим установам на договірних умовах у роботі щодо вивчення біологічного стану водних біоресурсів і стану наданих у користування рибогосподарських водних об`єктів (їх частин); вести облік обсягів використання водних біоресурсів та надавати у встановленому порядку інформацію органам, що здійснюють проведення державного моніторингу, ведення державного обліку та державного кадастру водних біоресурсів; здійснювати у встановленому порядку комплексні рибницько-меліоративні заходи щодо охорони та відтворення, у тому числі штучного, водних біоресурсів, збереження і поліпшення умов їх існування; негайно інформувати центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах рибного господарства, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, ветеринарної медицини, санітарного та епідемічного благополуччя населення, про виявлення захворювань водних біоресурсів, погіршення стану середовища їх перебування, випадки їх загибелі; здійснювати заходи з профілактики і боротьби із захворюванням та загибеллю водних біоресурсів; здійснювати охорону водних біоресурсів, додержуватися режиму охорони видів, занесених до Червоної книги України, у межах наданих у користування промислових ділянок рибогосподарських водних об`єктів (їх частин); самостійно припиняти використання водних біоресурсів у разі зниження їх відтворюючої здатності та виникнення загрози знищення, негайно вживати заходів для усунення негативного зовнішнього впливу на водні біоресурси та середовище їх перебування, проникнення чужорідних видів; не допускати без дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, переселення водних біоресурсів; безперешкодно допускати в місця відтворення, добування (вилову), зберігання, утримання, на рибоприймальні пункти та місця реалізації водних біоресурсів, на рибальські судна та інші плавучі засоби, зайняті в технологічному процесі, представників центральних органів виконавчої влади, які здійснюють державний контроль за провадженням рибогосподарської діяльності, надавати на їх вимогу документи щодо обліку та використання водних біоресурсів, своєчасно виконувати їхні вимоги та письмові розпорядження, які базуються на засадах цього Закону та інших нормативно- правових актів у галузі рибного господарства; забезпечувати включення риболовних суден до системи дистанційного контролю риболовних суден; своєчасно вносити достовірну інформацію (відомості) до Єдиного державного реєстру управління галуззю рибного господарства.

Таким чином, фактично виконуючи обов`язок щодо здійснення комплексних рибницько- меліоративних заходів щодо охорони водних біоресурсів, збереження і поліпшення умов їх існування на ОСОБА_1 було складено протокол щодо вчинення адміністративного правопорушенні передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Проте, як вже було вказано вище, ОСОБА_1 не здійснював вилов риби й під час огляду на місці події жодних жителів водного середовища не було виявлено й не було вилучено. В той же час були вилучені сітки, які виявленні та деактивовані ОСОБА_4 та його тестем ОСОБА_2 у водоймі, що були встановленні невідомими особами, очевидно з метою вилову риби всупереч чинному законодавству.

Втім, побоюючись наслідків, які б могли б настати для орендаря вказаної земельної ділянки - ОСОБА_3 й перестороги, що представники рибного господарства можуть в подальшому здійснювати тиск на орендаря й ініціювати процедуру зміни власника (розірвання договору оренди), передбачену ст. 38. ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».

Так, відповідно до ст. 38. ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» право власності на водні біоресурси припиняється у разі: порушення порядку їх спеціального використання; порушення установленого порядку переселення, схрещування водних біоресурсів, а також виведення та використання генетично змінених їх видів; створення власником водних біоресурсів умов, що призводять до погіршення довкілля, порушення стану екосистеми; встановлення законодавчими актами України заборони щодо перебування у приватній власності окремих видів водних біоресурсів; добровільної відмови власника від права власності на водні біоресурси, а зокрема - зміни власника у зв`язку з порушенням встановлених норм ведення рибного господарства.

Відтак, в силу відсутності досвіду у спілкуванні з органами рибного господарства та необізнаності щодо наслідків, ОСОБА_5 погодився підписати вказаний протокол, написавши там те, що працівники рибного господарства надиктували.

Поряд з цим, захист звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення будь-яких доказів на підтвердженні наявності вини у діях ОСОБА_1 , в той час як згідно з вимогами КУПАП всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, зазначений протокол про адміністративне правопорушення не містить додатків або доказів про вчиненням ОСОБА_4 правопорушення, а весь зміст протоколу ґрунтується на згоді особи відносно якої складався протокол з викладеними у протоколі обставинами.

В той час, у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» Суд вказав, що при оцінці доказів суди, як правило, застосовують критерій доведення «поза розумним сумнівом» й така доведеність має випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Критерій «поза розумним сумнівом» роз`яснено й Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 750/11509/18, де Суд констатував, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Поряд з цим, ч. З ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом й вони повинні визнаватися недопустимими доказами.

До того ж, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

На думку захисту, це має суттєве значення для встановлення істини у справі й винесення законного рішення, оскільки в силу п.1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення № 011142 від 06 квітня 2023 року не ґрунтуються на жодних доказах, а лише на згоді та визнанні вини, в сторони захисту виникають обґрунтовані сумніви щодо законності вказаного протоколу й відповідності викладених у протоколі даних фактичним обставинам справи, які до того ж не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.85 КУпАП, а відтак - вбачаються підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Прохав: закрити відносно ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення та відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що не надано доказів на підтвердженні наявності вини у діях ОСОБА_1 , в той час як згідно з вимогами КУПАП всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, зазначений протокол про адміністративне правопорушення не містить додатків або доказів про вчиненням ОСОБА_4 правопорушення, а весь зміст протоколу ґрунтується на згоді особи відносно якої складався протокол з викладеними у протоколі обставинами, а навпаки надано докази на підтвердження зазначених в поясненні обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» Суд вказав, що при оцінці доказів суди, як правило, застосовують критерій доведення «поза розумним сумнівом» й така доведеність має випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Критерій «поза розумним сумнівом» роз`яснено й Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 750/11509/18, де Суд констатував, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Поряд з цим, ч. З ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом й вони повинні визнаватися недопустимими доказами.

Тому, справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-284, 287-290 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення гр. ОСОБА_1 за ст. 85 ч.4 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги.

Постанова надрукована суддею та є оригіналом.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області О.О. Гальченко