Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/4373/23
Провадження № 3/723/5154/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м.Сторожинець

Суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області Бужора В.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , не працюючого, за ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 183435, 28.09.2023 року о 00 год. 40 хв. по вул. Чернівецькій, 5А в м.Сторожинець, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки VOLKSWAGEN-GOLF PLUS д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від його захисника Роговського В.П. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, з посиланням на відсутність події та складу правопорушення.

Під час розгляду справи було досліджено протокол про адміністративне правопорушення від 28.09.2023 року серії ААБ № 183435, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пояснення, рапорт, відеодиск.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, і складається з восьми відеофайлів, монтаж та редагування яких здійснено поліцейським на власний розсуд.

Крім того, на жодному відеофайлі не відображені дата та час відеофіксації.

Таким чином, оскільки відеозапис не відповідає вимогам вищевказаної Інструкції, він в силу закону є недопустимим доказом.

Відповідно до п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, законодавством передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення складається поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.

В порушення вказаного припису наявним у справі відеозаписом не зафіксовано складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення з додатками, що виключає їх допустимість як доказів.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3).

Як вбачається з цього направлення, ОСОБА_1 28.09.2023 року о 01 год. 45 хв. направлений інспектором поліції до Сторожинецької БЛІЛ на відповідний огляд.

Натомість, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в цій лікарні чи відмови проходити такий огляд.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. правопорушення з додатками, що виключає їх допустимість як доказів. Судове рішення не може грунтуватись на припущеннях, і відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Вагbега, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд прийшов до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено подію відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 284 КпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адмiнiстративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сторожинецького районного суду Василь Бужора