"17" жовтня 2023 р. Справа № 363/4562/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Естонії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

30 липня 2023 року о 18 год. 50 хв. на автомобільній дорозі Київ Вишгород Ровжі, км. 11, що у Вишгородському р-ні Київської обл., водій ОСОБА_1 керував автомобілем LAND ROVER, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», проба позитивна 1,10 проміле, чим порушив вимоги п.п. 2.9.а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 484227 обставини підтверджуються наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484227, який складався в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, містить підпис ОСОБА_1 , зауважень та скарг не містить;

- тест-чеком з газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» № 292 від 30 липня 2023 року, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 1,10 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1,10 проміле, містить його особистий підпис у графі «з результатами згоден»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Вишгородської ЦРЛ від 30 липня 2023 року;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , відповідно до яких він зазначає, що приблизно о 22 год. 40 хв. на а/д Київ Вишгород Ровжі, 11 км., він був свідком того, як водій ОСОБА_1 пройшов тестування на місці за допомогою приладу «Драгер» 6810, показник позитивний, 1,10 проміле, в лікарню для освідування на стан сп`яніння їхати відмовився в присутності свідків;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких вона зазначає, що приблизно о 22 год. 40 хв. на а/д Київ Вишгород Ровжі, 11 км., вона був свідком того, як водій ОСОБА_1 пройшов тестування на місці за допомогою приладу «Драгер» 6810, показник позитивний, 1,10 проміле, в лікарню для освідування на стан сп`яніння їхати відмовився в присутності свідків;

- відеозаписом з місця події, відповідно до якого вбачається що ОСОБА_1 , через перекладача, підтвердив факт керування ним транспортним засобом, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер погодився, результат огляду виявився позитивним 1,10 проміле, з результатами огляду він погодився, проїхати до медичного закладу для більш детального огляду на стан сп`яніння він не погодився;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він відмовився від надання пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України;

- довідкою щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 ;

- копією паспорту громадянина Естонії ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ;

- копією документу на автомобіль LAND ROVER, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- копією тимчасового посвідчення військовослужбовця ОСОБА_1 ;

- витягом з ІПС України «Армор», яким підтверджується факт того, що ОСОБА_1 протягом календарного року з дня складання протоколу не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

Крім цього, 30 липня 2023 року о 18 год. 50 хв. на автомобільній дорозі Київ Вишгород Ровжі, км. 11, що у Вишгородському р-ні Київської обл., водій ОСОБА_1 керував автомобілем LAND ROVER, д.н.з. НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або об`їзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110308, д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079611 обставини підтверджуються наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079611 від 30 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, який був складений в присутності ОСОБА_1 та підписаний останнім;

- схемою місця ДТП від 30 липня 2023 року;

- схемою до протоколу огляду місця ДТП від 02 травня 2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , відповідно до яких він підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

- витягом з ІПС України «Армор», яким підтверджується факт того, що ОСОБА_1 протягом календарного року з дня складання протоколу не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призначалася до розгляду 07 вересня 2023 року, 27 вересня 2023 року, 09 жовтня 2023 року та 17 жовтня 2023 року, однак останній жодного разу до суду не прибув.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується роз друківкою оголошення про виклик до суду з офіційного сайту Вишгородського районного суду Київської області. Заяв та клопотань від нього не надходило.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст.ст. 124, 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що правопорушник вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 та статтею 124 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відомості у протоколах про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а та п. 12.3 Правил дорожнього руху є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні усі ознаки складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, а його вину в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та скоїв ДТП, доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 скоїв грубе правопорушення, яке у разі не виявлення його працівниками поліції, могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

У матеріалах справи відсутні відомості про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія національного зразка.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що: «позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала».

З аналізу наведених норм та обставин справи слідує, що ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

справи про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП № 363/4563/23 та ч. 1 ст. 130 КУпАП № 363/4562/23 об`єднати в одне провадження та присвоїти номер 363/4562/23.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя Олійник С.В.