Номер провадження: 33/813/1230/23
Номер справи місцевого суду: 522/1385/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Толпиго Д.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Толпиго Д.М. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Згідно оскарженої постанови, 28 грудня 2022 року, о 23 год 35 хв, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-benz» державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 57, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510» ARLM-0408 результат якого склав 1.24‰, тест №443. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Толпиго Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник посилається на наступні порушення:

- матеріали справи не містять відеозапису подій правопорушення;

-протокол про адміністративне правопорушення містить скорочення в посаді працівника патрульної поліції, що не відповідає вимогам ст.256 КУпАП;

- протокол про адміністративне правопорушення ААД №359849 складений 28.12.2022 року та вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 27.12.2023 року, що не відповідає дійсності;

- судом першої інстанції порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки справу розглянуто за його відсутності;

- в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, захисник Толпиго Д.М. в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що розгляд справи в місцевому суді було здійснено без участі ОСОБА_1 , а про існування постанови останньому стало відомо лише 15.06.2023 року з ЄДРСР. Постанова на адресу ОСОБА_1 не направлялась. Дізнавшись про існування постанови та отримавши її копію, була подана апеляційна скарга, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Що стосується доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи ОСОБА_1 не приймав участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, про існування оскарженої постанови дізнався з ЄДРСР 15.06.2023 року, після цього була подана апеляційна скарга.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити апелянту право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно протоколу серії ААД №359849 від 28.12.2022 року, о 23:35 год, в м. Одесі по вул. Катерининська, 57, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, що підтверджується результатом приладу «Alcotest Drager 7510» ARLM-0408, результат якого склав 1.24‰, тест №443.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без будь-яких заперечень та зауважень, що свідчить про фактичну згоду з відомостями викладеними в протоколі.

У судовому засіданні апеляційного суду відтворено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції (боді-камера) на якому зафіксовано події, які відбувались з 27.12.2022 року по 28.12.2022 року, а саме:

-припарковані автомобілі працівників патрульної поліції та ОСОБА_1 , спілкування правоохоронців з водієм, обговорення причини його зупинки, а саме порушення правил ПДР ОСОБА_1 , який не заперечував факту керування автомобілем;

-з урахуванням існування підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, на що останній не погодився та зазначив, що хоче проїхати лікарню;

-працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 доставлено в лікарню, де він відмовився пройти огляд, але в той же час, біля лікарні останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 7510 ARLM-0408 результат якого склав 1.24‰, тест № 443;

Таким чином, слід констатувати, що з відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 27.12.2022 року, зокрема зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , яка передувала початку відеозапису на боді-камері поліцейських, відмова від проходження огляду на місці зупинки, пропозиція проїхати до лікарні та відповідна його доставка до медичного закладу, затягування часу волієм та відмова в проведення огляду в медичному закладі та, після цього, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора драгер, який був в розпорядженні працівників патрульної поліції.

Доводи сторони захисту щодо відсутності в протоколі повної назви посади працівника поліції, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки дана обставина жодним чином не впливає на дотримання порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння та відповідний його результат.

Доводи щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який мав бути зафіксований або на боді-камеру поліцейських, або на реєстратор автомобілю патрульної поліції, апеляційний суд визнає безпідставними з огляду на те, що відеозапис беззаперечно підтверджує викладені в протоколі відомості та поза розумним сумнівом доводить вину правопорушника. Крім того, на відеозаписі особа не заперечувала факту керування транспортним засобом.

Твердження сторони захисту про невідповідність дати складання протоколу про адміністративне правопорушення та керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд вважає декларативними, з огляду на те, що 27.12.2022 року, о 23:35 год., ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, а лише після проходження огляду на стан сп`яніння був складений протокол - 28.12.2022 року о 00:32 год.

З урахуванням наведеного, зміст подій зафіксованих на відеозаписах, не зважаючи, що на ньому не зафіксовано саме факт керування транспортним засобом, що фактично не заперечував ОСОБА_1 на місці зупинки, фактично відтворює картину подій правопорушення, яка повністю узгоджується з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису з боді-камер, стороною захисту до апеляційної скарги не долучено та в судовому засіданні не наведено.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Доводи захисника стосовно порушення права на захист ОСОБА_1 у суді першої інстанції, з огляду на те, що справа була розглянута за його відсутністю, апеляційний суд визнає не обґрунтованими, оскільки про дату, час та місце розгляду справи останній був повідомлений, про що свідчить його власноручна розписка про повідомлення про наступне засідання. Однак 30.05.2023 року, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, що не позбавляло суд першої інстанції розглянути справу за його відсутності.

Доводи захисника про упередженість місцевого суду, з посиланням на те, що суд самостійно витребував з патрульної поліції відеозапис подій, які відбувались з 27.12.2022 по 28.12.2022 року за участю ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки такому запиту суду передував факт відсутності в матеріалах, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, не зважаючи на те, що в протоколі була вказівка про існування такого запису із зазначенням номерів бодікамер працівників поліції, на що звернула увагу сама сторона захисту.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості, та є достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, місцевий суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Толпиго Д.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський