Справа № 946/8058/23
Провадження № 3/946/3175/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Яковенка І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

ОСОБА_1 , 12.10.2023 о 17:20 годині, повторно протягом року, не маючи права керування транспортними засобами, по пр. Незалежності біля буд. 79 в м. Ізмаїл Одеської області керував транспортним засобом «Audi 100» номерний знак НОМЕР_2 , порушивши підп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, хоча і не заперечив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснив, що 12.10.2023 він дійсно під`їхав на автомобілі «Audi 100» номерний знак НОМЕР_2 до аптеки по пр. Незалежності у м. Ізмаїл, у зв`язку з тим, що його дружина погано себе почувала. І коли працівники патрульної поліції під`їхали до нього, його автомобіль був припаркований біля аптеки, він не рухався. Крім того, він зазначив, що працівники поліції діяли упереджено, оскільки вже до цього саме ці поліцейські зупиняли його. Він пояснив, що термін дії його посвідчення водія закінчився ще у 2019 році. Восени 2022 року він переїхав до м. Ізмаїл як переселенець, а у грудні 2022 року звернувся до сервісного центру МВС для отримання іншого посвідчення водія, однак він до теперішнього часу він так і не отримав нове посвідчення водій, у зв`язку з тим, що його документи пересилали у різні сервісні центри не з його вини.

Не зважаючи на невизнання вини притягуваним ОСОБА_1 , його вина у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами.

На відеозаписі події правопорушення з відеореєстраторів з однострою поліцейських зафіксовано, як поліцейські зупинилися біля транспортного засобу «Audi 100» номерний знак НОМЕР_2 , який стояв в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Крім того, на відеореестратиори з однострою поліцейських зафіксовано як з аптеки вийшов притягуваний ОСОБА_1 та направився до вищевказаного транспортного засобу, при цьому він не заперечував того, що він керував вказаним транспортним засобом. При цьому посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії не пред`явив, зазначивши, що нове посвідчення водія взамін того, у якого закінчився строк дії, не отримував.

З наданого притягуваним ОСОБА_1 посвідчення водія, копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що останній отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 22.12.2017, термін дії якого закінчився 22.12.2019.

Відповідно до підп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог вказаного підп. «а» п. 2.1 ПДР керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

При цьому, незважаючи на те, що поліцейські під`їхали до притягуваного ОСОБА_1 у той час, коли автомобіль не рухався, а стояв біля аптеки, факт керування ним вказаним автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії не заперечувався притягуваним як під час складання відносно нього поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, що вбачається з дослідженого судом відеозапису з відеореєстраторів з однострою поліцейських, так під час судового розгляду справи відносно нього у суді. Більше того, під час судового розгляду ОСОБА_1 чітко та однозначно пояснив, що саме він під`їхав до аптеки, у зв`язку з тим, що його дружина погано себе почувала.

З урахуванням наведеного, начебто, упереджене ставлення поліцейських до притягуваного ОСОБА_1 , не впливає на винуватість останнього у вчиненні ним цього адміністративного правопорушення, адже притягуваний вчинив це правопорушення незалежно від поліцейських, без їх впливу, виключно за власною волею. Більше того, посилання притягуваного на те, що ці ж поліцейські вже раніше його зупиняли, не може свідчити про упередженість цих поліцейських, адже притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які вчинили правопорушення, відноситься до їх прямих службових обов`язків, незалежно від кількості вчинених правопорушень однією і тією ж особою.

А той факт, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, підтверджується постановою серії ЕАС № 7362638 від 19.07.2023, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення ним 19.07.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023, що складає 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І.Яковенко