Справа №642/2949/23
Провадження №3/642/1162/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

29.05.2023 о 13 год. 45 хв. в м. Харкові, вул. Полтавський шлях, 184, водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій відмовився у присутності двох свідків в установленому законом порядку. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти інкримінованого правопорушення заперечував. Надав пояснення, вказавши, що він їхав в автомобілі з Альбертом, коли побачив, що працівники патрульної поліції подають йому сигнал зупинитись, він включив поворот та прийняв край дороги. Причину зупинки працівники поліції пояснили ОСОБА_1 як пошкодження задньої фари. Альберт в той час поспішав на медичне обстеження та покинув місце події. ОСОБА_1 залишився з працівниками поліції, які під час спілкування з ним вказали йому на підозру про перебування в стані наркотичного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння він відмовився.

Після надання пояснень, на уточнюючі запитання суду ОСОБА_1 почав змінювати свої щойно надані покази, зазначаючи, що не він був за кермом, а Альберт.

Захисник в судовому засіданні вказала, що згідно відеозапису відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також зазначила, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т.з. Вказала, що за кермом перебував не ОСОБА_1 , а Альберт. Враховуючи відсутність засвідченого факту керування ОСОБА_1 т.з., всі інші документи, надані до матеріалів справи, та дії працівників поліції не можуть бути доказами вини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не є суб`єтом адміністративного правопорушення. На підставі викладеного, просила закрити провадження у справі. Крім того, у разі визнання ОСОБА_1 винним просила розстрочити йому сплату штрафу на 10 місяців.

В судовому засіданні 06.07.2023 адвокатом подано клопотання про виклик в судове засідання ОСОБА_2 для його допиту як свідка на підтвердження того, що саме він 29.05.2023 о 13-45 год. був за кермом т.з. ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2 . Вказане клопотання судом задоволено, у зв`язку з чим судове засідання було відкладене, адвокат повідомила, що вона забезпечить явку свідка.

Однак, станом 10.10.2023, явка свідка стороною захисту не забезпечена, клопотань про його виклик судом адвокатом не заявлялось.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступні факти та правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В даному випадку, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Посилання адвоката на те, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не пропонували йому пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, на увагу суду не заслуговують, враховуючи таке.

У пункті 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції N 1452/735 від 09.11.2015 року зазначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 7 зазначеної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з п. 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Перевірка на стан саме наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.

Оскільки у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені в пункті 4 розділу I Інструкції N 1452/735 від 09.11.2015 року, на місці зупинки транспортного засобу, однак провести такий огляд за допомогою лабораторного дослідження біоматеріалу на місці неможливо, тому працівники поліції обґрунтовано пропонували йому пройти такий огляд у медичному закладі в лікаря-нарколога.

Відтак, порушень порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння судом не встановлено.

Так, ОСОБА_1 під час здійснення відеофіксації відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, судом переглянуто відеозапис в матеріалах справи, з якого встановлено наступне. Під час зупинки т.з. патрульні поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що причиною зупинки є пошкодження задньої фари. Під час спілкування з ним працівники поліції запідозрили його в перебуванні в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд в установленому законом порядку. В присутності двох свідків ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Ані під час зупинки т.з., ані під час пропозиції проходження огляду, ані під час складання адміністративного протоколу, протягом всього часу відеофіксації ОСОБА_1 жодного разу не вказував, що він не є водієм, що за кермом була інша особа.

Таким чином, вказаний відеозапис підтверджує викладені в протоколі обставини та спростовує заперечення захисника в клопотанні про закриття провадження у справі.

Зміну показів ОСОБА_1 в судовому засіданні суд розцінює як спосіб захисту, обраний з метою уникнення адміністративної відповідальності. Ніяких належних та допустимих доказів, які б спростували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останній суду не надав.

Крім того, відеозапис не може вважатись єдиним доказом факту керування т.з.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався, підписав протокол про адміністративне правопорушення, зауважень щодо невідповідності внесених до протоколу даних не заявляв.

Окрім цього, як доказ факту керування суд бере до уваги відсторонення ОСОБА_1 від керування т.з. згідно вимог ст. 266 КУпАП, та його розписку в матеріалах справи, в якій він зобов`язався не керувати т.з.

Тому, у даному випадку, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 керував т.з., враховуючи відсутність його заперечень проти цього під час всього періоду відеофіксації, а також відсутність будь-яких його письмових зауважень в самому протоколі, зазначення яких є його правом, яке було забезпечено працівниками поліції. Також факт керування доводиться показами ОСОБА_1 в судовому засіданні, не зважаючи на їх зміну в ході надання.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають та підтверджують факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 08.08.2003.

За таких обставин, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 536.80 грн. в дохід держави.

Крім того, адвокатом заявлене клопотання з проханням розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу з огляду на його скрутне матеріальне становище.

З приводу вказаного, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову. Враховуючи, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суд його визнав винним в адміністративному правопорушенні за ч.1 ст. 130 КУпАП, вказана постанова не набрала законної сили, відтак, питання розстрочення сплати штрафу підлягає вирішенню судом в порядку виконання постанови суду після набрання нею законної сили. А тому заявлене клопотання є передчасним.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 23, 36, 40-1, ст. 130, 252, 268, 283-285 КУпАП України, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Суддя