ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/7123/23

Провадження № 3/947/2225/23

04.10.2023 року Київський районний суд м.Одеси у складі судді Прохорова П.А., за участю секретаря Гремалюк В.В., адвоката Селезньової Т.В., розглянувши у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, протокол ААД №426591, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2023 року о 12.00 годин по вул.Неделіна, 111А в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та пояснив, що 12.02.2023 року він перебував у бабусі ОСОБА_2 , йому зателефонував дід та повідомив, що його дружина (бабця ОСОБА_1 ) ОСОБА_3 впала та їй потрібна допомога, оскільки дідусь за станом здоров`я не може підняти її з підлоги. Він поїхав до діда, з яким проживає, по дорозі його зупинили патрульні поліцейські, повідомили, що причиною зупинки є воєнний стан. Він почав нервувати, оскільки напередодні йому вручили повістку у воєнкомат, та у військкоматі йому пояснили що в нього не все гаразд з документами на піклування за бабцею. На вимогу поліцейських він пройшов тест за допомогою приладу Драгер, який показав, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Потім поліцейський запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що він погодився, оскільки думав, що медогляд буде проводитись у лікарні на вул.Шклярука, яка знаходилась поряд з місцем зупинки. Потім двоє поліцейських пішли зупиняти інші автомобілі, а третій поліцейський ще раз запропонував йому їхати до медичного закладу та пояснив, що у разі відмови буде складений протокол за ст.130 КУпАП. Він відповів, що у нього немає часу їхати до мед закладу, після чого відносно нього був складений протокол і він поїхав додому.

Адвокат Селезньова Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях, пояснила, що ОСОБА_1 здійснює догляд за трьома родичами похилого віку, які є особами з інвалідністю. 12.02.2023 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на вул. Шклярука, а не на вул. Неделіна, як зазначено у протоколі. Також у протоколі неправильно зазначений час складання протоколу. На вимогу поліцейських ОСОБА_1 пройшов тест на приладі Драгер, однак в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейськими не був складений відповідний акт. Потім ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що він спочатку погодився, потім відеозапис проводиться стосовно інших обставин, потім ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд у медичному закладі відмовляється, пояснюючи, що не має часу, оскільки у нього сімейна проблема.

Адвокат вважає, що ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у направленні на огляд та протоколі сфальсифіковані, оскільки не відповідають відеозапису та не зафіксовані. Крім того, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Також зазначила, що на моменту зупинки у ОСОБА_1 ще не були готові всі документи про здійснення ним догляду за родичами-інвалідами, тому при зупинці поліцейськими він нервував через те, що його бабуся впала у квартирі та потребує допомоги та через те, що напередодні він отримав повістку у воєнкомат, тому вважає, що ОСОБА_1 на момент зупинки діяв у стані крайньої необхідності відповідно до ст.18 КУпАП, оскільки була загроза життю та здоров`ю його бабусі, тому не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Крім того, в обґрунтування доводів невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 12.02.2023 року адвокат посилається на те, що 03.03.2023 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, яким пояснив, що 12.02.2023 року він також був зупинений працівниками поліції, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння то, що впала його бабуся, що зафіксовано відеозаписом з місця зупинки від 03.03.2023 року. Також адвокат посилається на висновок спеціаліста від 11.03.2023 року, долучений до матеріалів справи, відповідно до якого, у ОСОБА_1 на відеозапису від 12.02.2023 року відсутні ознаки наркотичного сп`яніння.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 , який є дідусем ОСОБА_1 пояснив, що він є інвалідом першої групи, проживає з дружиною ОСОБА_3 , 1930 року народження, яка після перелому шийки стегна потребує догляду. Його онук ОСОБА_1 проживає у них та здійснює догляд за ними. 12.02.2023 року ОСОБА_1 перебував у його сестри ОСОБА_2 , яка також є особою з інвалідністю. Близько 10.00 годин його дружина ОСОБА_3 впала у квартирі та перебувала у безпорадному стані, він особисто не міг їй допомогти, тому він зателефонував онуку ОСОБА_1 та повідомив, що бабуся впала ї її необхідно підняти. ОСОБА_1 довго не було, потім він приїхав та розповів про зупинку поліцейськими. Також зазначив, що напередодні його онуку було вручено повістку у воєнкомат, тому він був знервований. Його онук не вживає алкогольні напої та наркотичні засоби.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст.266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п.9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

На підставі досліджених судом доказів, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №426591 від 12.02.2023 року, згідно якого 12.02.2023 року о 12.00 годин по вул.Неделіна, 111А в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, яким чітко зафіксовано, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 2107, н/з НОМЕР_1 та відмовився, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, пояснивши, що не має на це часу.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КМП «ООНЦПЗ» ООР від 12.02.2023, відповідно до якого працівниками поліції були виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи адвоката Селезньової Т.В., які судом ретельно перевірені, не знайшли свого підтвердження та спростовані в судовому засіданні дослідженими судом доказами.

Зокрема, доводи адвоката про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння та не мав ознак наркотичного сп`яніння, які передбачені Інструкцією, не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_1 згідно п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був на вимогу поліцейського, в якого виникли припущення щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення його дійсного стану.

Як вбачається із відеозапису, поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому відмовляючи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він діяв умисно та в повній мірі розумів наслідки своїх дій.

Суд не бере до уваги доводи адвоката про те, що відеозапис не є безперервним, тому не може бути доказом у справі, оскільки дослідженим відеозаписом чітко зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, н/з НОМЕР_1 та відмовився, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Суд критично ставиться до стверджень адвоката про те, що ОСОБА_1 не міг прослідувати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного, у зв`язку із тим, що його бабуся впала та потребувала допомоги, тому він діяв у стані крайньої необхідності відповідно до ст.18 КУпАП, оскільки була загроза життю та здоров`ю його бабусі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (стаття 17 КУпАП).

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року усправі №686/5225/17.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що ОСОБА_1 відмовився проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, для запобігання небезпеки життю або здоров`ю своєї бабусі, оскільки з показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 вбачається, що 12.02.2023 року він перебував у квартирі разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , яка близько 10.00 годин впала на підлогу і він не мав змоги її підняти, про що повідомив по телефону онуку ОСОБА_1 , а саме, що бабуся потребує допомоги. На момент зупинки ОСОБА_1 поліцейськими минуло майже дві години з моменту падіння бабусі, тобто за цей час у разі потреби у особи, яка знаходилась поряд, була можливість викликати швидку медичну допомогу, тобто не підтверджено, що виникла небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами та спростоване ствердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 , діяв у стані крайньої необхідності.

Крім того, відеозаписом з місця події не зафіксовані будь-які пояснення водія ОСОБА_1 щодо вищевикладених обставин крайньої необхідності, на які посилається сторона захисту.

На підставі викладених конкретних обставин, суд вважає, що водій ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння, тобто доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності відповідно до ст.18 КУпАП не знайшли свого підтвердження та спростовані у судовому засіданні.

Суд приймає до уваги доводи адвоката про те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, проте зазначає, що примусове відсторонення від керування транспортним засобом є правом, а не обов`язком працівників поліції, натомість з яких причин вони не застосували цей засіб примусу відносно ОСОБА_1 не відомо та зазначена обставина не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Також суд не бере до уваги досліджений в судовому засіданні відеозапис від 03.03.2023 року, на якому зафіксовані пояснення ОСОБА_1 щодо причин його відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі 12.02.2023 року, оскільки такі пояснення жодним чином не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не доводять невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП 12.02.2023 року.

Суд критично оцінює висновок спеціаліста за результатами психодіагностичного дослідження ОСОБА_1 від 11.03.2023 року, складений психологом-діагностом, завідувачкою кафедрою диференціальної та спеціальної психології Одеського національного університету ім.І.І.Мечникова ОСОБА_5 , оскільки він не є висновком експерта, а тільки містить відомості про виявлені психологом психологічні особливості стану ОСОБА_1 , а саме перебування у стресовому стані, та жодним чином не спростовують обставини, викладені у протоколі та матеріалах долучених до протоколу, а саме не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сптяніння у медичному закладі.

Також жодним чином не підтверджені доводи сторони захисту щодо неправильності часу та місця складання протоколу, тобто судом не виявлено порушень поліцейськими процедури оформлення адміністративних матеріалів.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 санкції відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, 317-1, ст. 130 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Прохоров П. А.