"09" жовтня 2023 р. Справа № 363/4107/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079816 від 22.07.2023 року вбачається, що 22 липня 2023 року о 22 год. 00 хв. у м. Вишгород Київської області, вул. Київська, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався назустріч. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 13.3 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

До судового засідання, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій прохала суд розглянути справу за її відсутності, та врахувати всі пояснення надані нею до суду раніше.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи раніше присутньою в судовому засіданні висловила заперечення проти складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надала пояснення наступного змісту.

22.07.2023 року близько о 20 год. у м. Вишгород ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , повільно виїхала на вул. Київська та почала рухатися в бік вул. Кургузова приблизно зі швидкістю 30 км/год. У цей же час по вул. Київська їй назустріч рухався автомобіль Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , як з`ясувалось пізніше під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, на переконання ОСОБА_1 , не дотримався встановленого режиму швидкості та їхав достатньо швидко. В наявних умовах дорожньої обстановки, а саме: відсутності нормального освітлення, дорожньої розмітки, наявність поганого дорожнього покриття, ОСОБА_1 намагалася їхати повільно, ближче до узбіччя, щоб не допустити зіткнення з автомобілями, що рухалися назустріч. Однак, як зазначила ОСОБА_1 , під час зустрічного роз`їзду з автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій останнього не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 , яка, відчувши сильний удар в лівий бік, одразу зупинила автомобіль.

Після цього, як пояснила ОСОБА_1 , вони викликали працівників поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди. Однак по приїзду, працівники поліції весь час спілкувалися з водієм автомобіля Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стояли біля його автомобіля. Наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 , як вона зазначила під час судового розгляду, написала у стані шоку, у зв`язку з чим їх зміст є недостовірним. У той же час складена працівниками поліції схема місця ДТП не відповідає дійсним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, повністю не розкриває дійсні причини та механізм утворення останньої.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 зазначила, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, що підтверджують факт порушення вимог ПДР України з її боку, оскільки зіткнення транспортних засобів, на переконання ОСОБА_1 , перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з діями потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи це, ОСОБА_1 просила провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях всіх ознак та елементів складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання також викликався та з`явився потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зазначив, що 22.07.2023 року близько 20 год. у м. Вишгород Київської області він, керуючи автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Київська у бік вул. Набережна. У цей час назустріч ОСОБА_2 рухався автомобіль Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 . Як слідує з пояснень ОСОБА_2 , оскільки дорожньої розмітки не було, то він рухався ближче до узбіччя. Однак, не зважаючи на це, коли вказані автомобілі були на одному рівні між собою, то водій автомобіля Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , зробила різкий маневр, внаслідок чого допустила зіткнення між транспортними засобами. У подальшому, як було встановлено ОСОБА_2 , водій автомобіля Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , пояснила, що намагалася об`їхати вибоїну на дорозі.

У судове засідання також неодноразово викликалися працівники поліції, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: інспектор Вишгородського ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Ніщук Роман Іванович, а також поліцейський ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант Шевченко Тарас Вікторович. Однак, будучи кожного разу належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, вказані працівники поліції у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від них не надходило.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Аналіз диспозиції ст. 124 КУпАП дає можливість зробити висновок, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має матеріальний склад, тобто є закінченим з моменту настання суспільно-шкідливих наслідків. У кінцевому підсумку об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає обов`язкову сукупну наявність суспільно-шкідливого діяння у виді порушення вимог ПДР України, а також суспільно-шкідливих наслідків, які перелічені у диспозиції ст. 124 КУпАП та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-шкідливим діянням.

З урахуванням вищевикладеного суд звертає увагу, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП може бути правомірним результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення тоді і лише тоді, коли в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення на основі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричні висновки щодо порушення ОСОБА_1 конкретних вимог ПДР України, що з необхідністю та виключною послідовністю призвело до настання суспільно-шкідливого наслідку, передбаченого у диспозиції ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079816 від 22.07.2023 року слідує, що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 13.3 ПДР України, що, на думку посадової особи органу поліції, призвело до суспільно-шкідливих наслідків у виді зіткнення транспортних засобів, що потягнуло за собою отримання останніми механічних пошкоджень. Таким чином, інкриміноване ОСОБА_1 обвинувачення зводиться саме до порушення нею вимог п. 13.3 ПДР України.

Зважаючи на вищевикладені висновки суду, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності матеріали справи про адміністративне правопорушення у своїй достатній сукупності повинні містити належні, допустимі та достовірні докази того, що саме ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, порушила вимоги п. 13.3 ПДР України, і це порушення перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

З наявних матеріалів справи, пояснень як ОСОБА_1 , так і потерпілого ОСОБА_2 , судом встановлено, що 22.07.2023 року близько 22 год. у м. Вишгороді Київської області по вул. Київська мав місце зустрічний роз`їзд автомобілів Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим відповідно до п. 13.3 ПДР України як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 під час зустрічного роз`їзду повинні були дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Чинне законодавство не містить конкретних показників того, який інтервал може вважатися безпечним за тих чи інших обставин. Одночасно з цим положення п. 1.5 ПДР України встановлюють, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Системний аналіз положень п. 1.5 ПДР України у зв`язку з п. 13.3 ПДР України дає можливість зробити висновок, що, зокрема при зустрічному роз`їзді, водії транспортних засобів з урахуванням усіх супутніх обставин, умов дорожньої обстановки, факторів та інших чинників повинні обрати такий інтервал, який за даних умов не створить небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю чи здоров`ю інших учасників дорожнього руху або громадян.

Матеріали даної справи складаються з протоколу, схеми місця ДТП та письмових пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . У той же час письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є протилежними за змістом, суперечать один одному, не дають можливості встановити дійсний розвиток обставин і подій, що мали місце при дорожньо-транспортній пригоді. Крім цього, у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що під час руху на автомобілі не змінювала напрямку, а рухалася постійно прямо з невеликою швидкістю. На відміну від цього, ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 , коли їх транспортні засоби порівнялися, здійснила різний маневр, внаслідок чого і відбулося зіткнення, тобто з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 змінювала напрямок руху.

Наявна у матеріалах схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.07.2023 року йде в розріз з поясненнями як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 . Даний висновок суду ґрунтується на тому, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди не містить відображення наявної на дорожньому покритті дорожньої розмітки, не відображає характеру та стану дорожнього покриття, що позбавляє суд можливості перевірити доводи ОСОБА_1 , а також не відображає інформації щодо того, щоб ОСОБА_1 змінювала напрямок руху транспортного засобу. Навпроти, на схемі місця ДТП, напрямок руху автомобіля ОСОБА_1 є незмінним.

На наданій працівниками поліції схемі місця ДТП місце зіткнення автомобілів позначено спеціальною точкою, яка розташована фактично посередині зображуваної дороги по вул. Київська у м. Вишгород. При цьому працівниками поліції здійснено вимірювання проїзної частини, було заміряно відстань між автомобілем ОСОБА_2 та узбіччям з його боку, однак у той же час не заміряно відстань між автомобілем ОСОБА_1 та узбіччям з її боку. Крім того, на схемі місця ДТП наявні показники та цифри, що не мають відповідних позначень та розшифрувань, що позбавляє суд можливості встановити їх належність та зміст.

Таким чином, додана до протоколу про адміністративне правопорушення схема місця ДТП не відображає всіх обставин та фактів, встановлення яких є необхідним для підтвердження того, що саме ОСОБА_1 не дотрималася безпечного бокового інтервалу при зустрічному роз`їзді, оскільки складена схема місця ДТП взагалі не дає суду можливості встановити, який інтервал в умовах даної дорожньої обстановки можна вважати безпечним. У зв`язку з цим досліджена схема місця ДТП не дає можливість підтвердити наявність у діях ОСОБА_1 ознак порушення вимог п. 13.3 ПДР України.

Єдиним документом, на якому базується обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення, який за своєю сутністю є процесуальним документом фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення, не може бути єдиним доказом, який безумовно та категорично вказує на факт вчинення особою певного протиправного діяння.

З метою уточнення відомостей схеми місця ДТП, з`ясування нерозшифрованих позначень на ній, з`ясування обставин і фактів ДТП, розкриття механізму ДТП, відтворення умов дорожньої обстановки судом неодноразово викликалися працівники поліції, які складали матеріали справи про адміністративне правопорушення. Однак в жодне з призначених судових засідань працівники поліції не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань та пояснень не надали, внаслідок чого зазначені недоліки схеми місця ДТП самостійно судом не можуть бути усунені.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд в аспекті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності робить висновки на основі тих матеріалів справи, що були надані уповноваженими на це посадовими особами. Однак за наявних матеріалів справи зробити категоричний, ствердний, розумний та обґрунтований висновок щодо доведеності факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР України неможливо. У зв`язку з чим суд вважає факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР України недоведеним.

Таким чином, інкриміноване обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованим, нерозумним, непослідовним, таким, що не підтверджується жодними з наданих суду матеріалами справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як і її вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 124, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас