ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8517/23

Провадження № 33/4820/517/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Малькута О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Малькута О.О., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 01.04.2023 року о 23 год. 15 хв. по вул.Тернопільській, 28, у м. Хмельницькому керував автомобілем «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук) та всупереч вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Малькут О.О. подав, в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що працівником поліції при складенні протоколу не було дотримано вимог закону, оскільки, після того, як ОСОБА_1 не погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, йому не було запропоновано пройти відповідний огляд у медичному закладі, не роз`яснено порядок проходження такого огляду і наслідки відмови від його проходження, а натомість складено протокол за ч. 1 ст. 130 КпАП України. Сторона захисту переконана, що даний факт, належним чином, не був досліджений місцевим судом при розгляді справи. Свідки, які могли підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду саме в лікувальному закладі не залучалися, наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія містить дані про ніби-то доставку особи на огляд до КНП ХОЗ З НПО ХОР інспектором Сидорчуком В.А., чого насправді здійснено не було. Відомості про відмову ОСОБА_1 від доставки до закладу охорони здоров`я, видачу йому направлення чи відмову від його одержання в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Малькута О.О., на підтримку поданої апеляційної скарги, з посилання на її доводи, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 406578 від 01.04.2023 року слідує, що 01 квітня 2023 року о 23 год. 15 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Тернопільській, 28, у м. Хмельницькому, з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, відмовився в присутності двох свідків. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1 , в їх присутності, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу "Драгер" та в медичному закладі відмовився (а.с. 3,4).

Поліцейським було виписано направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОЗ з НПД ХОР, у зв`язку з виявленими ознаками, зокрема: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук, від чого, останній, відмовився (а.с.5).

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції

З переглянутого судом першої та апеляційної інстанції відеозапису вбачається рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , якого зупиняють правоохоронці. В ході розмови поліцейський виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим пропонує йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі, на що ОСОБА_1 відмовляється.

Судом першої інстанції були допитані в якості свідків працівники патрульної поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які повідомили, що здійснювали складання матеріалів відносно ОСОБА_1 , який керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Останній від проходження огляду на наявність такого стану на місці відмовився, у зв`язку з чим виписане направлення на огляд в медичному закладі, проте водій не надав згоду прямувати в заклад для проходження медичного огляду. Законних підстав примусово доставляти в лікарню ОСОБА_1 у них не було.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного перегляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Всі інші доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Ураховуючи викладене, апеляційна інстанція погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 , у якого були яскраво виражені ознаки сп`яніння, у встановленому законом порядку було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, від чого, останній, відмовився. У зв`язку з цим йому запропоновано пройти огляд в медичному закладі, від якого водій ухилився і відносно ОСОБА_1 було правомірно складено протокол за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підстав для доставляння його до медичного закладу у працівників поліції не було, оскільки це здійснюється в разі згоди водія на проходження огляду в лікувальному закладі, однак ОСОБА_1 такої згоди не висловлював.

Наявність в матеріалах справи направлення в медичний заклад на такий огляд із зазначенням у ньому про доставку ОСОБА_1 поліцейським Сидорчуком В.А., на що посилається сторона захисту в апеляційній скарзі, свідчить лише, що таке направлення видавалось і доставляти в медичний заклад повинен був працівник поліції Сидорчук В.А.

На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не убачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Малькута О.О. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша