Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Росія, м. Саяногорськ, місце проживання АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 23.04.18 року, орган, що видав 3245,
визнано винуватим у вчиненні передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації ввезеного на митну територію України транспортного засобу - автомобіля марки «FORD», моделі «MONDEO», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 , вартість якого згідно протоколу про порушення митних правил становить 75 135, 38 грн (сімдесят п`ять тисяч сто тридцять п`ять гривень 38 коп).
Стягнуто з ОСОБА_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Згідно постанови, 15.10.2020 о 21 год 33 хв у зону митного контролю на ділянку «Виїзд» (ЗМК пасажирська) по смузі руху «зелений коридор» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці заїхав автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4 , в якому пасажиром слідував гр. України ОСОБА_1 , який прямував в Угорщину у приватних справах. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 , обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху «зелений коридор». До митного контролю гр. ОСОБА_1 було подано паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 23.04.18 року. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, під час проведення яких було встановлено, що 05.11.2018 року через митний пост "Мостиська", пункт пропуску "Шегині - Медика" Львівської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» ввезено автомобіль марки «FORD», моделі «MONDEO», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 .
Згідно ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Згідно із ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України.
22.08.2019 набрали чинності зміни до статті 470 МК України, згідно із Законами України від 08.11.2018 №2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» та від 16.05.2019 №2725-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги».
В своєму поясненні гр. України ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення транспортного засобу на територію України.
Згідно інформації, отриманої з мережі Інтернет (сайт «mobile.de») від 15.10.2020 року, вартість аналогічного/подібного до вищезазначеного автомобіля становить 2250 євро, що згідно з курсом НБУ на 15.10.2020 становить 75 135 грн 38 коп (сімдесят п`ять тисяч сто тридцять п`ять грн 38 коп).
Станом на 15.10.2020 року, транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та продовжує перебувати на митній території України з порушенням строку транзиту.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 , перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу особистого користування, а саме: автомобіля марки «FORD», моделі «MONDEO», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 , що перебуває під митним контролем, до митного органу (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 6 статті 470 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною і підлягає скасуванню. Посилається на те, що ввезений ним автомобіль є несправним, про що було повідомлено працівників митниці та надано письмове пояснення і надано довідку з СТО, однак незважаючи на це відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил від 15.10.2020. Стверджує, що ввезений правопорушником автомобіль у режимі «транзит» фізично не міг бути вивезений у зв`язку зі значною поломкою, що унеможливлювала експлуатацію автомобіля, а до строку транзитних перевезень не включаються обставини непереборної сили. З огляду на наведене, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 470 МК України. Вказує і на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МУ України, яка не існувала станом на 15.11.2018 і фактично через бездіяльність у 2018-2019 роках митного органу по оформленню протоколу, дана ситуація правовідносин з державним органом виникла з причин, які не залежали від волі ОСОБА_1 , а саме від бездіяльності посадових осіб митного органу. Беручи до уваги те, що ч. 6 ст. 470 МК України набула чинності 22.08.2019, тому апелянт не може бути притягнутий до відповідальності за вказаною статтею, оскільки у відповідності до вимог ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Щодо пропуску строку вказує на те, що на час розгляду справи перебував за кордоном на заробітках, однак електронною поштою ним було надіслано клопотання про перенесення розгляду справи на інший термін. Інших повідомлень з суду про відкладення розгляду справи до нього не надходило, а 05.01.2021 ним було виявлено в ЄДРСР оскаржувану постанову. Просить врахувати те, що жодного разу до адміністративної відповідальності не притягувався, немає жодного іншого заробітку, окрім періодичних підробітків, є батьком багатодітної сім`ї з трьома малолітніми дітьми. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду визнаються слушними, враховуючи такі обставини.
Так, апеляційним судом встановлено, що у заяві до Ужгородського міськрайонного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що бажає брати участь у судовому засіданні. Відповідно до змісту заяви на отримання судової повістки в електронній формі ОСОБА_1 просив сповістити його про виклик до суду за допомогою SMS повідомлення, вказавши свій мобільний номер телефону. При цьому, із надісланої на адресу місцевого суду заяви від 17.11.2020 про відкладення судового засідання на інший день убачається, що ОСОБА_1 не може прибути до суду у зв`язку з тим, що перебуває за кордоном. У судове засідання, призначене на 18.12.2020, ОСОБА_1 не з`явився, відомостей про отримання ним копії судового рішення у матеріалах справи немає. Тому, доводи апелянта про те, що він вперше ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови поза межами строку, - апеляційний суд вважає слушними, такими, що можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційний суд визнає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що апелянт ознайомився з оскаржуваною постановою раніше, ніж про це вказав у апеляційній скарзі. Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для сумніву щодо достовірності тверджень апелянта про причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак до апеляційного суду жодного разу не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга. Разом з тим, 16.09.2023, до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому він вчергове просить відкласти судовий розгляд на інший день, обґрунтовуючи це тим, що перебуває за кордоном, однак, відповідно до змісту клопотання, ОСОБА_1 бажає брати участь у судовому засіданні. Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у кожному попередньо надісланому ним до апеляційного суду клопотанні посилається на ці ж обставини. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд бере до уваги те, що судові засідання неодноразово відкладались, зокрема: 04.02.2021 (а. с. 91-92); 26.08.2021 (а. с. 93-95); 09.12.2021 (а. с. 112-114); 05.07.2022 (а. с. 115-116); 05.12.2022 (а. с. 117-119); 06.03.2023 (а. с. 120-122); 14.06.2023 (а. с. 123-128); 06.09.2023 (а. с. 129-132), при цьому доказів про поважність причин неявки ОСОБА_1 до суду, апелянтом жодного разу надано не було. Тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що такі є безпідставними з огляду на таке.
Так, відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила у постанові зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 470 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він підтвердив факт не вивезення за межі митної території України транспортного засобу марки «FORD», моделі «MONDEO», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 (а. с. 5), відомостями з обліку транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення від 06.11.2028 (а. с. 9), витягом за даними Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску (а. с. 10), фотоматеріалом із зображенням автомобіля такої ж марки та орієнтовної його вартості (а. с. 11), доповідною запискою головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 м/п «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби Бицюка А. В. від 15.10.2020 (а. с. 16, 17).
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення, отже, на переконання апеляційного суду, висновки викладені в оскаржуваній постанові про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор Бицюк А. В., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу формально, поверхово, не давши належної оцінки фактичним обставинам справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. На підтвердження цих доводів особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не подав до апеляційного суду жодних обґрунтованих та достовірних доказів, які би могли вплинути на висновки місцевого суду про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України порушення митних правил.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку матеріалам справи та ухвалив законне та обґрунтоване рішення про наявність у діях ОСОБА_1 передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України правопорушення.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги також приписи ст. 90 МК України, відповідно до яких, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Частиною 6 ст. 379 МК України передбачено, що строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.
Так, у п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Отже, перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу, ввезеного на митну територію України більше, ніж десять діб, визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу або конфіскації транспортного засобу.
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що скоєні ОСОБА_1 , діяння не підпадають під дію нової редакції ч.6 ст.470 МК України, - не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, 05.11.2018, через митний пост "Мостиська", пункт пропуску "Шегині - Медика" Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 , на митну територію України в митному режимі «транзит» ввезено автомобіль марки «FORD», моделі «MONDEO», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 . На момент складання щодо ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил, а саме 15 жовтня 2020 року, вищевказаний транспортний засіб за межі митної території України не вивезений, у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування, імпорту (випуск для вільного обігу) не поміщений та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку ввезення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винуватою особою або виявлення компетентним органом.
Законом України від 08.11.2018 «2612-VІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» та Законом України №2725-VIII від 16.05.2019 «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги» статтю 470 МК України викладено в новій редакції, зміни набрали чинності 22.08.2019.
Частина 6 ст. 470 МК України (в редакції від 22.08.2019 року) передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше, ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність у залежності від конкретного строку перевищення, навіть починаючи з 05.11.2018 (день ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу на митну територію України) і до моменту складання протоколу 15.10.2020 (упродовж двох років) ОСОБА_1 своє зобов`язання не виконав, тобто вчинена ним бездіяльність підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, беручи до уваги, у тому числі і те, що в матеріалах справи відсутня об`єктивна інформація про втрату транспортного засобу чи його розкомплектування на території України.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд визнає, що ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, а його дії місцевим судом правильно кваліфіковано за ч. 6 ст. 470 МК України.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України повністю доведена, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
При оцінці доводів апеляційної скарги щодо того, що ввезений ОСОБА_1 автомобіль є несправним, про що було повідомлено працівників митниці та надано письмове пояснення та надано довідку з СТО, однак незважаючи на це відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил від 15.10.2020, апеляційний суд такі відхиляє. Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не звертався до митних органів із заявою про неможливість вивезти транспортний засіб у зв`язку з несправністю автомобіля.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що у матеріалах справи відсутні докази про намагання ОСОБА_1 вжити які-небудь спроби з метою вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк за межі митної території України.
Апеляційний суд бере до уваги те, що апелянтом не надано будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості вивезти транспортний засіб за межі митної території України доти, допоки тривав термін тимчасового ввезення транспортного засобу.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спрямовані виключно на ухилення апелянта від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил України.
За таких обставин постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
До того ж, апеляційний суд бере до уваги і те, що обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 470 МК України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час розгляду апеляційної скарги не встановлено, як не встановлено і дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу особистого користування.
При цьому, апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні у матеріалах справи дані про особу й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 470 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Тому, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що накладене адміністративне стягнення є занадто суворим для ОСОБА_1 , оскільки на його утриманні сім`я та малолітні діти, він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, немає жодного іншого заробітку окрім періодичних підробітків. У контексті цього, апеляційний суд констатує, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, вважається справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Ухвалюючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН