Справа № 299/4526/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника ОСОБА_1 -адвоката Фантича В. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/656/23, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Фантича В. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.08.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, інвалід ІІ групи, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнено від сплати на користь держави судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ААБ № 239791 від 27.06.2023 та постанови судді від 24.08.2023 вбачається, що водій ОСОБА_1 27.06.2023 о 14 год, у м. Виноградів по вул. Дружби, 31, Берегівського району, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Фантич В. В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та звільнити ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з неповним з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому невірно викладено прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме протокол складено відносно ОСОБА_1 , замість вірного «Тегзе». Також вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП з огляду на те, що будь-яких негативних наслідків від його дій не настало.

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Фантича В. В., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

-2-

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Cуд першої інстанції всебічно й повно дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки останній 27.06.2023 о 14 год, у м. Виноградів по вул. Дружби, 31, Берегівського району, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

Порушення ОСОБА_1 п. 2.10 Правил дорожнього руху України підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239791 від 27.06.2023, копіями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239792 від 27.06.2023, складеного за ст. 124 КУпАП, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239790 від 27.06.2023, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 708611 від 27.06.2023, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, що стороною захисту не оспорюються.

Посилання захисника Фантича В. В. на допущену в протоколі про адміністративне правопорушення помилку в написанні прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не мають істотного значення, та є явною технічною помилкою, що не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та законність постановленого рішення.

Доводи захисника-адвоката Фантича В. В. про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Положення ст. 23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття,

-3-

в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до примітки до ст. 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, а тому відсутні підстави для застосування положення ст. 22 цього Кодексу, у зв`язку з чим доводи захисника Фантича В. В. відхиляються.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Приймаючи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу правопорушника, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст. 23 КУпАП, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

При перевірці висновків у постанові суду першої інстанції, відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеня його суспільної небезпеки. При цьому апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, відповідно до змісту якого будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

-4-

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Фантича В. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.08.2023 щодо ОСОБА_4 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя