Справа № 936/954/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
09.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Молібог Ю. М.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасового не працюючого,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).
Згідно з постановою, 18.09.2022, о 15.28 год на а/д М-06, 717 км., ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Renault Magnum 460" д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "DRAGER MOBILE PRINTER" з відеофіксацією на бодікамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Малібог Ю. М. вказує на те, що постанова у частині накладення адміністративного стягнення є незаконною, просить її змінити. Вважає, що місцевим судом не встановлені обставини, які обтяжують відповідальність її підзахисного ОСОБА_1 , натомість наявні пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, і те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Звертає увагу на те, що у матеріалах справи містяться відомості, які підтверджують те, що ОСОБА_1 сприяє громадським та волонтерським організаціям з моменту введення в Україні воєнного стану. Просить постанову змінити, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги. немає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниці, адвокатки Малібог Ю. М., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS-повідомлення від 01.08.2023, однак, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від вказаних осіб не надходило. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисницею подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та адвокатки Малібог Ю. М.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими місцевим судом та перевіреними судом апеляційної інстанції, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №293796 (а. с. 4), роздруківкою приладу «Драгер 6820» (а. с. 6), актом огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння (а. с. 8), рапортом працівника поліції, копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5908715 (а. с. 9), відеозаписом.
Належність та достовірність наявних у справі доказів апелянткою не ставиться під сумнів, як і те, що у діях її підзахисного ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, доведеність вини ОСОБА_1 ні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисницею, адвокаткою Малібог Ю. М. не оспорюється.
Зі змісту апеляційної скарги убачається, що сторона захисту, з посиланням на наявність пом`якшуючих обставин, просить оскаржувану постанову у частині накладення адміністративного стягнення змінити, виключивши з резолютивної частини посилання на застосування судом адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
Апеляційним судом визнаються доводи апеляційної скарги щодо неврахування місцевим судом низки обставин, які могли вплинути на накладення на ОСОБА_1 стягнення, непереконливими і такими, що до уваги не беруться.
Так, щире каяття, і те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, сприяє громадським та волонтерським організаціям з моменту введення в Україні воєнного стану, не можуть слугувати підставою для незастосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
Відтак, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за це правопорушення.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що будь-яке порушення чинних правил дорожнього руху може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння вкрай небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може повною мірою його контролювати.
Отже, при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, врахував дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та в межах санкції, встановленої за вказане адміністративне правопорушення, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та адвокатка Малібог Ю. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Молібог Ю. М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН