Справа № 346/2317/23
Провадження № 33/4808/597/23
Категорія ст.130ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката захисника Ломничука Ю.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коломийського міськрайонного судді Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ,громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 23.04.2023р. о 03.43 год. на автодорозі «H-10» (167 км) в с.Матеїці Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW X5» номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення,передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Ломничук Ю.Ю, , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з рішенням суду першої інстанції не погоджуються виходячи з того, що суд першої інстанції, допускаючи неповноту судового слідства, прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Покликається на те, що в ході дослідження відеозаписів встановлено, що з боку поліцейського до водія транспортного засобу взагалі не озвучувались ознаки алкогольного сп`яніння. В той час у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Вважає, що вищевказані ознаки алкогольного сп`яніння відсутні на долучених відеозаписах, що свідчить про формальне виконання поліцейським своїх обов`язків. Вважає, що поліцейський вказав у протоколі про адміністративне правопорушення неіснуючі ознаки алкогольного сп`яніння, які не знайшли свого підтвердження на відеозаписі. Зазначає, що водій неодноразово наголошував,що у нього виразка, у зв`язку з чим обґрунтовано поставлено під сумнів законність вимоги поліцейського до водія на проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, як з використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я.

Звертає увагу на те, що надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, будь-якого письмового доручення керівника підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки, запиту, дозволу чи іншого документу, який й би свідчив про долучення до матеріалів справи поліцейським відеозаписів, як того вимагає Інструкція № 1026. Вважає, що це ставить під сумнів наявний у матеріалах справи оптичний диск з файлом відеозаписів, як доказ вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, оскільки встановлені обставини справи свідчать про його долучення до протоколу про адмінправопорушення у спосіб не передбачений законом.

Посилається на те, що оскільки працівниками поліції не долучено документації, на підставі яких було долучено оптичний диск до матеріалів справи, вважає,що долучені до матеріалів відеозаписи не можуть бути сприйняті, як належні та допустимі докази.

Вважає, що дана обставина розцінюється судом, як істотне порушення права водія на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, не вручено акт звинувачення. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ломничук Ю.Ю. не з`явились, хоча в установленому законом порядку були повідомлені про розгляд провадження.

При цьому, захисником адвокатом Ломничук Ю.Ю. було подано клопотання про розгляду справи без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги адвоката Ломничука Ю.Ю. може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Так, враховуючи, що в своїх доводах адвокат захисник Ломничук Ю.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не погоджується з рішенням суду першої інстанції та стверджує про невинуватість свого підзахисного у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до проведення відповідного огляду, так і під час проведення такого огляду.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та, що останні зловживаючи своїми повноваженнями, сфальсифікували докази по справі. Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції формально були зазначені ознаки алкогольного сп`яніння як правова підстава для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.

Так, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що поліцейським були виявлені наступні ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 : запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про те, що даними відеозапису повністю спростовується твердження поліцейського про наявність вищевказаних ознак сп`яніння у водія транспортного засобу ОСОБА_1 , оскільки зазначені ознаки сп`яніння могли бути встановлені безпосередньо поліцейським під час спілкування із водієм транспортного засобу.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 140388 від 23.04.2023 року (а.с. 1), ОСОБА_1 23 квітня 2023 року о 03 год. 43 хв. на автодорозі «Н-10»(167 км) в с.Матеївці Коломийського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом «BMW X5» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою командир взводу 2 роти УБУПП в Луганській області старший лейтенант поліції Зінченко Д.О,., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_2 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що він алкоголь не вживав, вказаним протоколом не погоджується, вказує на те,що у нього виразка.

Зазначений протокол підписаний ОСОБА_1 , що підтверджує те, що йому було роз`яснено зміст протоколу та надана його копія (а.с.1).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення містить дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги сукупність досліджених доказів, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про зміст висунутого обвинувачення та мав реальну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), згідно якого водій ОСОБА_1 23.04.2023 року о 03 год. 55 хв. направлявся до Коломийської районної лікарні.

Відповідно до вказаного направлення у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови.

Вищевказане направлення повністю узгоджується із даними протоколу щодо наявності певних ознак сп`яніння у водія транспортного засобу.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, складання відповідного направлення на огляд водія у медичному закладі не є обов`язковим, оскільки за своїм правовим значенням вищевказаний документ є правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про недопустимість використання відеозапису в якості належного та допустимого доказу, оскільки вищевказані відеозаписи здійснені у встановленому законом порядку та долучені до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення особою, яка складала вищевказаний протокол.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції, нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, вищевказаними відеозаписами (а.с.7) зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу автомобіля марки BMW X 5 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Відеозаписом зафіксовано як працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер., від проходження якого він відмовився. Надалі працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 , пройти огляд у медичному закладі, на що останній теж відмовився. ОСОБА_1 були роз`яснені правові наслідки відмови від проходження огляду та зазначено, що такі дії створюють склад правопорушення, який передбачений ч.1 ст.130 КУпАП і відносно нього буде складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції та відмова від проведення огляду на стан сп`яніння свідчила про те, що він повністю визнавав факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки не бажав проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Жодних зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності пропонування пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не висловлював.

Працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння, вказували на необхідність виконання вимог ПДР України та повідомляли про негативні наслідки відмови від проходження такого огляду водієм транспортного засобу.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Апеляційний суд вважає, відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , про що останньому було повідомлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне ставлення правопорушника до вчиненого правопорушення та інші обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції певних наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, відповідає матеріалам справи, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі відповідно до встановленого порядку, підтверджується сукупністю доказів, які досліджені судом.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката захисника Ломничука Ю.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв