ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/5894/22 Головуючий суддя І інстанції Цвіра Д. М.
Провадження № 33/818/854/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також його захисника адвоката Сороки О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сороки О.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 08.10.2023 року о 22:15 год. в м. Харкові. Пр-т Науки, 46, водія ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат тесту 1,79 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Сорока О.О. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, тобто не був водієм, а тому не є суб`єктом цього правопорушення. Посилалася на те, що працівники поліції погрожували та здійснювали примус ОСОБА_1 щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суд першої інстанції розглянув цю справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив їх право на захист. Зазначала, що під час проведення огляду не були залучені свідки, а також працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Вважає, що визнання своєї вини ОСОБА_1 не може бути достатнім доказом. Вказує, що мундштуки до газоаналізатору Драгер впродовж 2020-2022 років органами поліції не закуповувались. Посилається на практику застосування рішень ЄСПЛ.

Крім того, захисник Сорока О.О. просила поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2023 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції участі не приймали, а копію постанови не отримували, а тому не мали можливості у строк, передбачений чинним законодавством подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Сороки О.О.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Сороки О.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався, як на докази, на відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, результаті тесту газоаналізатору ДРАГЕР, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 08.10.022 року о 22:15 год. керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, згідно освідоцтва на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, результат склав 1,79 проміле.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом також підтверджується відомостями відеозапису, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останньому працівником поліції було вголос прочитано зміст протоколу. Належить взяти до уваги, що ОСОБА_1 особисто та добровільно підписав цей протокол.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки щодо дій або бездіяльності працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися до суду в порядку КАС України на дії або бездіяльність працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, ОСОБА_1 не скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення та під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча об`єктивно мав таку можливість.

Тобто, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі є об`єктивними та відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк. 5), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 1,79 проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується його власноручним підписом у цій роздруківці.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 6).

Відповідно до відомостей цього акту вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя.

ОСОБА_1 погоджувався із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, про що свідчить його власноручний підпис у цьому акті у графі «…з результатом згоден».

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який був зафіксований на бодікамеру працівників поліції (акр. 3).

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що автомобіль «Деу» стоїть припаркований на проїжджої частині, а за кермом цього автомобіля сидить ОСОБА_1 . Будь-яких інших осіб в салоні цього автомобіля, а також поруч з цим автомобілем не було. Працівники поліції попередили ОСОБА_1 , що здійснюється відеофіксування події на бодікамеру, з чим ОСОБА_1 погодився. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. ОСОБА_1 під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння попросив працівників поліції, щоб вони зробили контрольний забір повітря. Після цього власнручно розкрив мундштук та працівник поліції встановив його у прилад Драгер. Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про проведення калібровки цього приладу. Провели контрольний забір повітря та результат був негативний. Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотесетру Драгер та результат був позитивним 1,79 проміле.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не повідомляв жодним чином працівникам поліції про те, що автомобілем керував не він, а будь-яка інша особа. Також ОСОБА_1 погоджувався з результатом проведеного огляду та не просив провести повторний огляд або провести огляд в медичному закладі. Також вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України. Роз`яснили ОСОБА_1 зміст протоколу, з яким він повністю погоджувався та беззаперечно його підписав. Крім того з відеозаису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що вінне має права далі керувати автомобілем, з чим також ОСОБА_1 погоджувався, що свідчить про те, що останній був відсторонений від керування.

Крім того з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 мав дуже позитивний настрій, посміхався та повідомляв працівникам поліції, що вони самі найкращі поліцейські.

Враховуючи такі відомості відеозапису поза розумним сумнівом спростовують твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та про те, що працівники поліції здійснювали тиск на ОСОБА_1 .

Поряд з цим, твердження апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння зобов`язані залучити свідків лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису події. В цій справі працівники поліції застосували відеозапис та долучили його до матеріалів справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність не залучення свідків працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечував його результатів, а тому працівники поліції не доставили останнього до медичної станови для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Поряд з цим, з відомостей відеозапису вбачається, що після того, як працівники поліції провели огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 до місця події підійшла якась особа, однак ця особа не заявляла, що саме вона керувала транспортним засобом, а лише питав з ким «…можно пообщаться».

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він керував автомобілем, а коли цей автомобіль зламався він пішов до свого знайомого за інструментами, а ОСОБА_1 залишився на місці події.

Проте, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких пояснень свідка, оскільки відомості відеозапису не підтверджують того, що ОСОБА_2 повідомляв працівників поліції, що саме він керував автомобілем, а також сам ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівників поліції, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_2 , який пішов за інструментами для ремонту автомобіля.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_2 є родичем ОСОБА_3 , а саме племінником, а тому цей свідок має певну зацікавленість в будь-який спосіб допомогти родичу, що також ставить під сумнів об`єктивність його показань.

Крім того, 29 вересня 2023 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 08.10.2022 року о 22:15 год. в м. Харкові по пр-ту Науки було зупинено автомобіль Деу, яким керував ОСОБА_1 .. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено в комендантську годину. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Део було виявлено ознаки алкогоьного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожниини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора Драгер після чого водій погодився, після проходження тесту результат склав 1, 79 проміле. Водій ОСОБА_1 був згоден з тестом газоаналізатора Драгер з результатом 1,79 проміле. Водія ОСОБА_1 усно було попереджено та відсторонено від керування транспортним засобом Део, д.н.з. НОМЕР_1 . В чекі газоаналізатору Драгер було допущено помилку вказано по-батькові ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 . ОСОБА_1 підписав чек газоаналізатора алкотест Драгер та акт огляду підтверджує своїм підписом, вважав, що помилка в чеків не впливає на факт вини ОСОБА_1 . На запитання чому ОСОБА_1 порушив комендантську годину він відповів, що їхав за своїм товаришем, якого повинен був забрати, але через деякий час товариш до якого їхав ОСОБА_1 прийшов на місце зупинки транспортного засобу.

Такі пояснення працівника поліції, який складав протокол поза розумним сумнівом узгоджуються з іншими відомостями матеріалів справи вочевидь спростовують твердження свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції розцінює твердження ОСОБА_6 та його захисника щодо не керування ОСОБА_1 автомобілем, як обраний ними спосіб захисту для уникнення ним відповідальності, що, в свою чергу, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 7) вбачається, що автомобіль залишено на місці зупинки без порушення ПДР, що об`єктивно свідчить по те, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Крім того, апелянт стверджував, що впродовж періоду з 2020 року по 2022 рік органами поліції не закупалися мундштуки для газоаналізаторів Драгер.

Проте, дії працівників поліції будь-яким чином не оскаржувались, а тому немає процесуальних підстав вважати, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено працівниками поліції з порушенням чинного законодавства, а тому такі твердження захисника є необгрунтованими.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Крім того, дослідивши матеріали цієї справи об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9А ПДР України саме 08.10.2022 року, про що поза розумним сумнівом свідчать відомості протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1).

Проте, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що подія відбувалась 08.10.2023 року, що вочевидь свідчить про допущену судом першої інстанції описку, яка не змінює зміст цієї постанови, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність виправлення цією описки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Сороки О.О. задовольнити, поновивши їй процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Сороки О.О. задовольнити частково.

Виправити описку в мотивувальній частині постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова та вважати вірним дату події 08.10.2022 року.

В решті постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков