Справа № 163/1999/22 Провадження №33/802/564/23 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

прокурора Артиш Н.В.,

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України, та на підставі ч.2 ст.36 КпАП України накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він будучи з 22.03.2021 року по 20.05.2021 року т.в.о. генерального директора КНП "Центр первинної медичної допомоги" Любомльської міської ради, в порушення п.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" в умовах реального конфлікту інтересів видав та підписав наказ від 22.03.2021 року № 76-од "Про виплату доплати та премій працівникам у березні місяці", яким встановив своїй дружині ОСОБА_2 премію у розмірі 5850 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КпАП України.

За тих же обставин ОСОБА_1 в порушення п.2 ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив Любомльську міську раду у встановлений строк про наявність в нього реального конфлікту інтересів під час видачі і підписання наказу від 22.03.2021 року № 76-од"Про виплату доплати та премій працівникам у березні місяці", яким встановив своїй дружині ОСОБА_2 премію у розмірі 5850 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КпАП України.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи з 22.03.2021 року по 20.05.2021 року т.в.о. генерального директора КНП "Центр первинної медичної допомоги" Любомльської міської ради, в порушення п.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" в умовах реального конфлікту інтересів видав та підписав наказ від 23.04.2021 року № 85-од "Про виплату доплати та премій працівникам у квітні місяці", яким встановив своїй дружині ОСОБА_2 премію у розмірі 5900 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КпАП України.

За тих же обставин ОСОБА_1 в порушення п.2 ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив Любомльську міську раду у встановлений строк про наявність в нього реального конфлікту інтересів під час видачі і підписання наказу від 23.04.2021 року № 85-од "Про виплату доплати та премій працівникам у квітні місяці", яким встановив своїй дружині ОСОБА_2 премію у розмірі 5900 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КпАП України.

Не погоджуючись із такою постановою судді Федчишин Д.С. 12.06.2023 року подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України.

Водночас, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вважаючи, що він прощений з поважних на те причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора Артиш Н.І., яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, приходжу до висновку, що слід поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Виходячи з останніх пояснень ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України, підтверджується:

- протоколами про адміністративні правопорушення;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

- копією розпорядження виконкому Любомльської міської ради від 22.03.2021 року № 24-рр про тимчасове покладання виконання обов`язків генерального директора КНП "Центр первинної медичної допомоги" Любомльської міської ради на ОСОБА_1 ;

- копією наказу КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Любомльського і Шацького районів" від 02.04.2014 року № 88-ос про прийняття на посаду медичної сестри ОСОБА_3 ;

- довідкою про відомості в Державному реєстрі актів цивільного стану щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- підписаними ОСОБА_1 як т.в.о. генерального директора КНП "Центр первинної медичної допомоги" Любомльської міської ради наказами від 22.03.2021 року № 76-од та 23.04.2021 року № 85-од;

- Положенням про преміювання, надбавки та матеріальну допомогу працівникам КНП "Центр первинної медичної допомоги" Любомльської міської ради;

- статутом КНП "Центр первинної медичної допомоги" Любомльської міської ради;

- інформацією КНП "Центр первинної медичної допомоги" Любомльської міської ради про відпустки, відрядження, тимчасову непрацездатність ОСОБА_2 у 2021 році.

З огляду на вищенаведене, та оцінивши всі матеріали справи в сукупності, приходжу до висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.п.2, 3 ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції", а тому дії останнього вірно кваліфіковані за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КпАП України, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, повинен обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КпАП України, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, не дотримані.

Так, судом не в повній мірі були враховані обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а саме - характер вчиненого правопорушення, те, що порушення не призвело до будь-яких негативних наслідків, не заподіяло шкоди іншим особам, особу порушника, який одружений, його позитивні характеристики, а також ту обставину, що преміювання здійснювалось відповідно до колективного договору та Положення про преміювання та погоджувалось з представником трудового колективу.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 26.12.2022 року не може вважатися законною та підлягає скасуванню із постановленням нової, - про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України, з подальшим застосуванням положень ст.22 КпАП України.

Водночас, відповідно до п.7 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.4 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи вказані адміністративні правопорушення було вчинено в березні квітні 2021 року та виявлене в жовтні 2022 року.

Оскільки на момент розгляду справи всі можливі строки накладення адміністративного стягнення закінчились, то постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.7 ст.247 КпАП України, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КпАП України.

Керуючись ст.294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук