ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/763/23 Головуючий 1 інстанції Крапівка Т.В. Провадження № 33/818/967/23 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Пономарьова Є.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника Леонова Ю.Л. на постанову Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь держави.

З постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №874989 від 14.08.2023 р. ОСОБА_1 16.07.2023 р. не виконував свої батьківські обов`язки стосовно прийомних дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які 16.07.2023 р. близько 07-20 години пішли з місця мешкання.

Дії ОСОБА_4 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за кваліфіковано за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника адвокат Пономарьов Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не визнає, заперечує, що вчиняв ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених законодавством щодо виховання неповнолітніх дітей.

Захисник наголошує, що судове засідання суду першої інстанції відбулося без його участі натомість працівниками суду було вручено квитанції про сплату штрафу та судового збору і зазначено, що судове рішення він отримає через декілька днів.

Пояснює, що ОСОБА_1 страждає на короткозорість і забув вдома окуляри, тому не зміг прочитати текст, наданих йому на підпис документів, вважаючи, що підписує відмітку про явку до суду та пам`ятку про свої права. Пізніше, ознайомлюючись з матеріалами справи, ОСОБА_1 зрозумів, що помилково, будучи юридично не обізнаним та страждаючим на хворобу очей, проти своєї волі підписав бланк заяви про визнання в повному обсязі своєї вини в скоєному адміністративному правопорушенні.

На підставі цього апелянт робить висновок, що ОСОБА_1 був введений в оману щодо наданих йому на підпис документів. Крім того, його підзахисного позбавили можливості захисту своїх прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Посилається на пояснення, надані на ім`я начальника ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Новіченка А., що містяться в матеріалах справи стосовно того, що ОСОБА_1 відразу після виявлення факту відсутності прийомних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із дружиною самостійно організували їх пошук, а після цього самі викликали поліцію, тобто своєчасно відреагували а вказану подію. На думку апелянта, вказане жодних чином не може кваліфікуватись як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.

Окремо зупиняється на тому, що акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який було взято до уваги судом першої інстанції, було складено 03.07.2023 р., тобто за два тижні до описаної події. При цьому ОСОБА_1 стверджує, що членом комісії було надано незаповнений бланк вказаного акту обстеження. ОСОБА_1 категорично заперечує висновки, які наведені в акті обстеження, вважає їх надуманими.

Стосовно висновку, зробленого в акті обстеження від 03.07.2023 р., про недостатньо приділену батьками-вихователями увагу до стану здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , апелянт зазначає, що ці діти пройшли повне медичне обстеження ще у травні 2023 р., що підтверджується висновками про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 23.062023 р., які додаються до апеляційної скарги. На доповнення до цього вказує, що за рецептом від 30.05.2023 р., який був виданий лікарем, ОСОБА_7 своєчасно замовлено окуляри.

Звертає увагу, що на момент влаштування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до сім`ї ОСОБА_4 були відсутні документи про наявність у дітей будь-яких захворювань та на проблеми зі здоров`ям вони не скаржилися.

Крім того, стосовно висновку, зробленого в акті обстеження від 03.07.2023 р., про відсутність у більшості дітей мобільних телефонів вважає за необхідне зазначити, що це не впливає на процес їх навчання та спілкування з друзями чи родичами, оскільки вказане компенсується під час користування планшетами. Разом з тим, пояснює, що членам комісії було відомо, що мобільні телефони для кожної дитини були замовлені в рамках відповідного проєкту, ініційованого ОСОБА_10 .

Таким чином, подружжя ОСОБА_4 вважає, що висновки, які зроблені в акті обстеження є надуманими внаслідок особистої неприязні до них з боку окремих членів комісії.

Повідомляє, що дитячий будинок сімейного типу на базі сім`ї ОСОБА_4 (далі ДБСТ) створено розпорядженням голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області від 21.12.2020 р. №260, на їх утриманні та вихованні перебуває двоє власних неповнолітніх дітей та семеро вихованців з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Раніше до адміністративної відповідальності батьки-вихователі не притягувались. Сім`я ОСОБА_4 неодноразово перевірялась ОСОБА_11 у справах дітей Красноградської районної військової адміністрації та зауважень щодо порушення батьками-вихователями своїх обов`язків не надавалось.

Апелянт наголошує, що у сім`ї створені всі умови для навчання, діти забезпечені планшетами в достатній кількості та доступом до мережі Інтернет. В помешканні у достатній кількості наявні настільні та розвиваючі ігри. Батьки-вихователі приділяють належну увагу утриманню, навчанню та вихованню кожної дитини.

Свої доводи підтверджує витягом з листа Служби у справах дітей Красноградської районної військової адміністрації від 07.08.2023 р. №01-25/240, адресованого начальнику СПД №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, що міститься в матеріалах справи. Так, за результатами щорічного Звіту про стан утримання, навчання та виховання дітей в ДБСТ на основі інформації ССДС Кегичівської селищної ради, закладу освіти, де навчаються діти, сімейного лікаря і СПД №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, функціонування ДБСТ є ефективним.

Зазначає, що розпорядженням начальника Красноградської районної військової адміністрації Харківської області від 15.03.2023 р. №38 до ДБСТ було влаштовано двох дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є рідними сестрою і братом, а також між батьками-вихователями та Красноградською РВА укладено окремий договір №04 про влаштування на виховання та спільне проживання дітей до дитячого будинку сімейного типу від 20.03.2023 р.

Повідомляє, що підставою для влаштування вказаних дітей до сім`ї ОСОБА_4 було виведення їх із іншого дитячого будинку сімейного типу за заявою ОСОБА_12 , яка не змогла знайти порозуміння з попередніми батьками-вихователями, втікала від них і розшукувалась органами поліції.

На підставі вищевикладеного апелянт робить висновок про те, що поведінка батьків-вихователів не була причиною для втечі дітей, пояснює, що останні піддаються впливу з боку ОСОБА_13 , яка стала для них єдиним авторитетом, будучи вже 16-річним підлітком. У зв`язку з цим вважає, що діти свідомо очікували, коли їх знайдуть працівники поліції з метою примусити батьків-вихователів виконувати будь-які їхні бажання.

Відтак, вважає, що батьками-вихователями ОСОБА_4 вживаються всі необхідні заходи задля забезпечення виконання покладених на них обов`язків.

На підставі вищевикладеного захисник вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови порушено як вимоги щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, передбачені ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, так і принципи, сформовані у практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому вважає, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судовому засіданні за допомогою відео конференції приймав участь захисник правопорушника адвокат Пономарьов Є.О. Він підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Захисник просив звернути увагу на те, що

ОСОБА_1 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ч.ч.1 та 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно зі ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є не правозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суд першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, копії пояснень, копію розпорядження про створення дитячого будинку сімейного типу, копію розпорядження про влаштування на виховання та проживання дітей, копію акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, копії свідоцтва про народження, паспорта, довідки.

Надавши оцінку зазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання батьками своїх неповнолітніх дітей.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Натомість твердження апелянта, що поведінка батьків-вихователів не була причиною для втечі дітей не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки діти потребують посиленої уваги з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

У свою чергу, відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що держава та її органи обмеженні в можливості втручатися в родинні відносини та зважаючи на наявність таких пом`якшуючих обставин як: вчинення адміністративного правопорушення вперше, звіт про стан утримання, навчання та виховання дітей в ДБСТ за 2022 р. (а.с.62-65), позитивну характеристику ОСОБА_1 як батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу (а.с.68), відсутність будь-яких негативних наслідків для здоров`я дітей, а також на наявність у санкції ч.1 ст.184 КУпАП такого виду стягнення як попередження, вважає, що відносно ОСОБА_1 можливо застосувати положення ст.22 КУпАП, з оголошенням йому усного зауваження, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, визначеній ст.23 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення, змінити.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, задовольнити частково.

На підставі ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило