ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2153/23 Справа № 208/3559/23 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В.М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Мироняк Тетяни Сергіївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 07.04.2023 о 12:10 годин ОСОБА_1 по вул. Пушкінська в м. Кам`янське, керував автомобілем Renault Megane н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер №6810» та показав результат 1,93%. Дана подія була зафіксована на боді-камеру. Своїми діями порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. КУпАП..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження посилається на те, що ОСОБА_1 повістку про виклик не отримував, тому що перебував за межами м. Кам`янське, оскільки проходить військову службу, про час та дату судового засідання не був повідомлений належним чином, копія постанови йому не направлялась, про існування оскарженої постанови він дізнався з реєстру судових рішень, у зв`язку з чим звернувся за правовою допомогою та захисник ознайомився з матеріалами справи, оскарженою постановою та подав апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на те, що транспортний засіб не зупиняли працівники поліції, а ОСОБА_1 знаходився поряд з ним, працівники поліції не представлялись, не показували свої посвідчення та не роз`яснили його права за ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, а навпаки грубо порушили його права. Зазначає, що ОСОБА_1 розхвилювався і не розумів, що на нього складають протокол, як на водія за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вважав, що протокол складається, як на військовослужбовця, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, наводить такі доводи: відсутні підстави зупинки транспортного засобу; відеозапис не підтверджує обставини, викладені в протоколі, є неналежним та недопустимим доказом; поліцейські не залучили свідків до проведення огляду та не роз`яснили ОСОБА_1 про обов`язковість залучення свідків; рапорт поліцейського є неналежним доказом у справі; суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 , зокрема дати пояснення суду; докази у справі є штучно створені, а їх сукупність не дозволяє встановити фактичні обставини події і не підтверджує провину останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судові засідання ОСОБА_1 та його захисник Мироняк Т. С. неодноразово не з`явились, про час, дату і місце апеляційного провадження повідомленні належним, про про причини неявки в судове засідання 17 жовтня 2023 року суд не повідомили, заяв про відкладення судового засідання не подавали, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений без їх участі відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником... Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час і дату судового засідання в суді першої інстанції, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення про призначення судового засідання на 26 квітня 2023 року, отриманням повістки через смс-повідомлення на номер телефону, який ОСОБА_1 зазначив у своїх письмових поясненнях на 22 травня 2023 року та повісткою про виклик до суду, яка направлялась судом за місцем його проживання про яке він повідомив працівникам поліції і який зазначений у відповідях з реєстрів, які надійшли на запити суду. Відповідно до поштового повідомлення про вручення повістки адресату за адресою: АДРЕСА_1 , повістка вручена 22.07.2023, а 27.07.2023 суд розглянув справу.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисника, що повістка вручена невідомій особі, оскільки за процесуальними правилами вручення судових повісток найбільш схожим за змістом процесуальних відносин, визначених в ч. 2 ст. 135 Кримінального процесуального кодексу України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає.

Отже, суд першої інстанції вжив всіх можливих заходів до належного виклику в судове засідання ОСОБА_1 , проте останній в жодну з призначених дат не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 268 КУпАП, правильно розгляну справу без його участі.

Водночас, апеляційний суд зважає на те, що за відомостями, наданими ОСОБА_1 він є військовослужбовцем і проходить військову службу, відсутність відомостей у справі про отриманням ним або членами його сім`ї копії оскарженої постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення апеляційного оскарження рішення суду необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до процесуальних порушень порядку проведення поліцейськими огляду, введення його в оману, відсутності свідків та підстав зупинки транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції. Так, вина повністю доведена підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №186627, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та пройшов огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер №6810» з результатом 1,93 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер» та результат огляду склав 1,93 проміле, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень та власноручним записом з результатом згоден; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , доданими до матеріалів справи, відповідно яким він напередодні вживав спирті напої.

Крім того, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовані події, які стались 07.04.2023, а саме ОСОБА_1 , після того, як поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Драгер», результат огляду склав 1,93 проміле. На відеозаписі зафіксовані і усні пояснення ОСОБА_1 , який пояснив куди і звідки їхав на автомобілі, пояснив, що напередодні вживав алкогольні напої, пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатом.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про відсутність підстав зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд вважає їх суперечливими, оскільки одночасно захисник зазначає, що автомобіль не рухався, а ОСОБА_1 перебував поруч з ним. Разом з тим, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки т.з., а саме що він рухався на зустріч по дорозі з одностороннім рухом, що визнав останній в своїх письмових поясненнях та на відеозаписі.

Позиція захисника зводиться до твердження, що у матеріалах справи відсутні докази керування останнім транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, а також, що відсутня постанова про накладення стягнення за порушення ПДР, які стали підставою для його зупинки.

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними засобами доказування. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП, зокрема і поясненнями самого водія.

На відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечував, що він керував транспортним засобом, а тільки пояснив, що він забрав його з фарбування та їхав додому.

Зі змісту відеозапису видно, що ОСОБА_1 розумів у зв`язку з чим його зупинили, які адміністративні процедури проводяться, що йому було неодноразово роз`яснено поліцейськими, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі захисника, що ОСОБА_1 розхвилювався і не розумів, що на нього складають протокол, як на водія за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вважав, що протокол складається, як на військовослужбовця, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються сукупністю доказів і, зокрема відеозаписом з нагрудним відеореєстраторів працівників поліції.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність двох свідків під час проведення огляду, суд апеляційної інстанції розцінює їх як такі, що не групуються на положеннях чинного законодавства з огляду на наступне.

Вказані доводи захисник наводить без урахування законодавчих змін, які були внесенні до статті 266 КУпАП, а саме частина друга статті викладена в такій редакції: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021, який набрав чинності 17.03.2021.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеозапис з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано подія правопорушення, зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , порядок проведення огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, про які захисник зазначає в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, його письмових пояснень ОСОБА_1 роз`ясненні його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, у справі є докази безвідносні до пояснень ОСОБА_1 , а саме результати тесту спеціального технічного приладу Драгер, роздруківка результатів проведення тесту, акт проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відеозапис події правопорушення та його документування, що у сукупності, поза розумним сумнівом, доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Інших доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

При розгляді справи судом, порушень статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції за результатами судового розгляду робить висновок про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження захисника Мироняк Тетяни Сергіївни задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Мироняк Тетяни Сергіївни залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун