Справа № 627/450/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2023 рокусмт Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області В.А.Каліберда, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

ВСТАНОВИВ:

До Краснокутського районного суду Харківської області після повторного доопрацювання надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, особа стосовно якої складено адміністративний матеріал ОСОБА_1 , не з`явився, однак надав суду заяву, в якій свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, вказавши, що правопорушення не вчиняв, так як транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував та докази, а саме диск відеозапису або письмові пояснення свідків матеріали справи не містять, в зв`язку з чим прохав його виправдати. Також прохав про розгляд адміністративного матеріалу у його відсутність.

Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 24.08.2023 про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_1 вказав, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, так як автомобілем він не керував, а керував ОСОБА_2 . Також в заяві вказав, що йому достовірно відомо, що саме мати ОСОБА_2 приїздила до матері ОСОБА_4 та в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди пропонувала 40 000 грн. за те, щоб остання забрала свою заяву з поліції.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у її відсутність. Також в даній заяві зазначила, що вона не бачила хто був за кермом автомобіля. Також повідомила, що до її домоволодіння приїздила мати ОСОБА_2 та пропонувала її мамі ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 40 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків в зв`язку з наїздом на потерпілу, при цьому в замін прохала, щоб потерпіла забрала заяву з поліції по даному факту. При цьому доповнила, що чому склали адміністративний матеріал саме на ОСОБА_1 їй не відомо.

Також судом вживалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак останні до суду жодного разу не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Ознайомившись з адміністративним матеріалом, суд приходить до наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №327612 від 29.05.2023 вбачається, що 12 квітня 2023 року о 16 год. 54 хв. гр. ОСОБА_1 в с. Водяне по вул. Миру керував автомобілем «ВАЗ 11930» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у КНП «Краснокутська ЦРЛ» зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «Краснокутська ЦРЛ» №27 від 12.04.2023, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пунктом 2 частини 1 статті 278 КУпАП передбачено, що суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, положеннями статті 280 КУпАП покладено обов`язок на суддю при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 254 КУпАП основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

У разі якщо наведені вимоги до протоколу не дотримані й про це, зокрема, наголосив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», суд може вмотивованою постановою повернути такий протокол для належного оформлення.

Зі змісту вказаних норм КУпАП випливає, що особи, уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення, на завершальному етапі адміністративного розслідування повинні відобразити в протоколі про адміністративне правопорушення всі відомості, що обов`язково мають бути закріплені в ньому для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його не можна було заперечувати. Уповноважена особа повинна також зібрати належні та допустимі докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки щодо положень КУпАП в частині допустимості повернення матеріалів на доопрацювання зроблено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у Постановах №11-1219сап19 від 11.02.2021 року та №11-97сап20 від 02.09.2021 року.

Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення. Принаймні чітких й однозначних положень, які забороняли повертати протоколи для збирання допустимих та належних доказів у справі для забезпечення повного та всебічного розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

Сформовані на підставі аналізу сталої судової практики рекомендації відповідної вищої судової інституції в окресленому сегменті адміністративно-деліктних правовідносин орієнтував суддів на можливість повернення протоколу уповноваженому органу, який його склав, для дооформлення шляхом винесення відповідних постанов.

З метою повного та об`єктивного встановлення обставини у справі, що б підтверджувалися належними та допустимими доказами, постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 14.06.2023 даний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 був повернутий до СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області на доопрацювання, оскільки мав недоліки, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 327612 від 29.05.2023 відносно ОСОБА_1 був складений з порушенням вищевказаних норм ст. 256 КУпАП, так як в ньому не зазначено прізвища та адреси потерпілої та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , які згідно постанови начальника Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Лисенко В.О. про закриття кримінального провадження від 10 травня 2023 року були прямими очевидцями події.

Також в порушення ст. 254 КУпАП та п.8 Розділу ІІ Інструкції

з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол про адміністративне правопорушення ААД №327612 від 29.05.2023 був не вручений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а долучений до матеріалів справи.

Також з заяви ОСОБА_1 про повернення адміністративного матеріалу на доопрацювання від 14.06.2023 вбачалося, що ОСОБА_1 свою провину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнає, оскільки не керував автомобілем, а ДТП було скоєно під керуванням ОСОБА_2 , про що ним зазначалося й в письмових поясненнях, які маються в матеріалах справи, а тому вказаних факт підлягав додатковій перевірці.

Окрім цього матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 не містили відеозапису події щодо складання адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , при цьому до матеріалів справи поліцейським не було долучено доказів щодо неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Також матеріали справи не містили й пояснень свідків, які б були присутні при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Також, матеріали справи не містили жодних документальних підтверджень наявності чи відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія.

29.06.2023 після доопрацювання вищевказаний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 був повторно направлений до Краснокутського районного суду Харківської області, однак з частковим усуненням недоліків, на які вказував суддя Краснокутського районного суду Харківської області в своїй постанові від 14.06.2023, а саме: лише внесено до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №327612 від 29.05.2023 відомості про потерпілу ОСОБА_4 , при цьому доказів про ознайомлення ОСОБА_1 з вказаними доповненнями матеріали справи не містять; направлено копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та додано відомості щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, а тому даний адміністративний матеріал постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 13.07.2023 був повторно повернутий до СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області для виконання недоліків, зазначених в постанові Краснокутського районного суду Харківської області від 14.06.2023 в повному обсязі.

07.08.2023 після повторного доопрацювання даний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов в провадження судді Каліберди В.А., однак без усунення недоліків, які вказані в постанові суду від 14.06.2023 та залишилися невиконаними.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частин 3 статті 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 130КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, тобто чи відповідає процедура перевірки водія транспортного засобу на стан сп`яніння вимогам закону.

Разом з цим, відповідно до частини 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Однак матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 не містять відеозапису події щодо складання адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , при цьому до матеріалів справи поліцейським не долучено доказів щодо неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Також матеріали справи не містять й пояснень свідків, які б були присутні при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому з копії висновку КНП «Краснокутська ЦРЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 12.04.2023 о 22 год.40 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння, без зазначення кількості проміле алкоголю в крові.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №327612 від 29.05.2023 відносно ОСОБА_1 вбачається, що подія, яка інкримінується останньому відбувалася 12.04.2023 о 16 год. 54 хв., а медичний огляд ОСОБА_1 був проведений лише 12.04.2023 о 22 год.40 хв., тобто поза межами строку, встановленого ч.7 Порядку

направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, згідно якого поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

З врахуванням викладено, суд приходить до висновку, що поліцейський, який оформлював адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП не врахували зміни до частини 2 статті 266 КУпАП, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX, від 16 лютого 2021 року, який набрав чинності 17 березня 2021 року в яких передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, натомість проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився без присутності як самих свідків, так і без застосування технічних засобів відеозапису.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП та з урахуванням ч. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст.251 КУпАП суду повинні бути надані докази, що підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при складанні протоколу порушені і суду не надані докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, натомість матеріали справи взагалі не містять ні диску відеозапису вчиненого правопорушення, ні пояснень свідків по даному факту.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складений без надання доказів, передбачених ст.251 КУпАП.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази не містять відомостей, що підтверджують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 3 ст.62 Конституції Українии передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Інші докази, які б беззаперечно вказували на те, що водій ОСОБА_1 12 квітня 2023 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії`від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не є належним доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адже, враховуючи всі наведені вище доводи та наявні на їх підтвердження докази, всі зафіксовані в протоколі відомості повністю спростовуються та є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

На підставі викладеного та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушенняпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 245, 247, 279, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду шляхом подачі скарги через Краснокутський районний суд Харківської області.

Суддя В. А. Каліберда