12.10.2023 Справа № 696/1036/23
№ 3/696/746/23
ПОСТАНОВА

іменем України

12 жовтня 2023 року м. Кам`янка

Суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Білопольська Н.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 2 (м. Кам`янка) відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

16 вересня 2023 року, близько 22 год. 12 хв., в с. Михайлівка по вул. Польова, ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом SPARK-SP 200 R, незареєстрованим, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів, увімкнення спеціального звукового сигналу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.4, п. 8.9в ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Також 16 вересня 2023 року, близько 22 год. 12 хв., в с. Михайлівка по вул. Польова, ОСОБА_1 керував мотоциклом SPARK-SP 200 R, незареєстрованим, в стані алкогольного сп`яніння. Тест на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального приладу газоаналізатору «Drager-Alcotest 6810», результат тесту 2,11 ‰, тест № 6072. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки протоколи серії ААД № 348109 та серії ААД № 348178 від 16 вересня 2023 року складені відносно однієї особи, якій інкримінують вчинення двох адміністративних правопорушень, суд вважає за необхідне об`єднати справи щодо ОСОБА_1 в одне провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, при призначенні йому покарання просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він є учасником бойових дій та інвалідом другої групи.

Розглянувши адміністративні матеріали, судом встановлено наступне.

Вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, що досліджені судом:

- даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 348109 та серії ААД № 348178 від 16 вересня 2023 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: виявлені ознаки сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16 вересня 2023 року: результат проба позитивна 2,11 ‰;

- чеком спеціального технічного засобу «DragerAlcotest 6810» № 6072 від 16 вересня 2023 року, результат тесту - 2,11 ‰;

- рапортом інспектора з РПП СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Марченка А.О. від 17 вересня 2023 року;

- відеозаписом з місця події на DVD-диску.

Оцінюючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.4, п. 8.9в, п. 2.9а ПДР України доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122-2 - невиконання водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання вчиненню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року).

ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року вказав, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Позбавлення права керування транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року).

В свою чергу, ч. 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень цієї статті свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке вчинила особа.

Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за вчинення конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності вчиненого правопорушення.

При цьому принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви вчинення правопорушення і інше.

У чинному КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), в зв`язку з чим суд приходить до висновку про застосування аналогії права при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення в частині призначення адміністративного стягнення.

Так, з огляду на зазначене, а також з урахуванням особи правопорушника, суд вважає за можливе призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП притягається вперше, позаяк матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про інше; його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам; свою вину він визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

ОСОБА_1 зайняв активну життєву позицію та став на захист Батьківщини під час проведення антитерористичної операції на сході України, сприяв захисту територіальної цілісності та недоторканості нашої держави. На теперішній час ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 04 червня 2015 року), інвалідом другої групи (посвідчення серії НОМЕР_3 від 15 квітня 2022 року).

Для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив два адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення йому слід застосувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою визначене стягнення за більш серйозне правопорушення, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Саме таке стягнення, на думку суду, буде пропорційним вчиненим адміністративним правопорушенням.

Так, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Суд вважає, що в даному випадку застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим до цієї особи. Крім того, таке стягнення буде дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, як інвалід другої групи.

Керуючись ст. 36, ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Об`єднати справу № 696/1036/23 (провадження № 3/696/746/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП зі справою № 696/1037/23 (провадження № 3/696/747/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі № 696/1036/23 (провадження № 3/696/746/23).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. (Отримувач: ГУК у Черк. обл./Черк. обл/21081300, р/р: UA0023001, МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету 21081300, , Банк одержувача Казначейство України (ЕАП)), без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачено не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання органам виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Н.А. Білопольська