Справа № 199/7897/23
ПОСТАНОВА

іменем України

16.10.2023 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

- за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 о 05:35 годині в м. Дніпро по вул. Донецьке шосе, 1м, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Prado», державний номерний знак НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори співробітників поліції № 471431, № 470937, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_1 вказує, що дії працівників поліції, які мали місце 14.09.2023 в ранковий час по вул. Донецьке шосе, 1м, м. Дніпро є незаконними, оскільки останніми жодних пояснень та підстав з приводу зупинки автомобіля за його керуванням зазначено не було. Під час його спілкування з працівниками поліції, один із поліцейських використовував мобільний додаток (телеграм), з якого останній на твердження ОСОБА_1 отримував вказівки від невідомої особи, щодо перевірки його особи, з подальшим фотографуванням обличчя ОСОБА_1 .

Він погодився проїхати до медичного закладу задля проходження його огляду на виявлення або не виявлення стану наркотичного сп`яніння, однак вмотивованої відповіді від поліцейських, на якій підставі він має пройти даний огляд, йому не вказали. При цьому, на його думку, працівники поліції безпідставно зазначили таку ознаку сп`яніння, як тремтіння пальців рук, яка притаманна одній із ознак алкогольного сп`яніння, а не жодним чином наркотичному сп`янінні. Він говорить, що його зіниці очей реагували на світло, однак не перевіривши цього, працівники поліції безпідставно зазначили дану ознаку (зіниці очей не реагують на світло).

ОСОБА_1 стверджує, що працівниками патрульної поліції письмове направлення на медичний огляд йому не видавався, як і те, що відеофіксування має неповну зйомку подій, що мали місце 14.09.2023 в ранковий час за його участю.

Вислухавши думку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом «Toyota Prado», державний номерний знак НОМЕР_1 », тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 5572089 від 14.09.2023, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Протокол містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності «Без акцєнта. Нет договора». З приводу незгоди з фактичними обставинами, викладеними у протоколі, жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу, чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв. Згідно протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП;

- відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських № 474131, № 470937, переглянутими судом, де зафіксовано пасивна відмова ОСОБА_1 проїхати разом із працівниками поліції до медичного закладу, мотивуючи тим, що їхати у зворотному напрямку йому буде далеко та нема на чому, грошей не має;

- відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських № 474131, № 470937, надані ОСОБА_1 суду, які є аналогічними попередніми, які судом були досліджені;

- рапортом працівника поліції від 14.09.2023, згідно якого 14.09.2023 о 05:35 годині по вул. Донецьке шосе, 1м, м. Дніпро працівниками поліції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб «Toyota Prado», державний номерний знак НОМЕР_1 » під керуванням водія ОСОБА_1 під час спілкування із яким були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей , які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння останній відмовився, у зв`язку з чим було вилучено водійське посвідчення та відсторонено від керуванням транспортним засобом;

- направленням на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, згідно якого ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло), відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги» ДОР. Дане направлення містить відомості про особу ОСОБА_1 , ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у нього поліцейським.

Дії ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильно кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що дії працівників поліції, які мали місце 14.09.2023 в ранковий час по вул. Донецьке шосе, 1м, м. Дніпро є безпідставними, незаконними, оскільки останні жодних пояснень та підстав з приводу зупинки автомобіля за його керуванням зазначено не було, суд відхиляє з наступних підстав.

Так, вищенаведеними відеозаписами з місця події встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено в ранковий час у м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе, 1м (05:33:00). Під час спілкування з ОСОБА_1 , працівниками поліції було повідомлено, що підставою для його зупинки є п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки було звернення громадян на лінію 102, про вчинення грабіжу та особа може здійснювати рух на автомобілі Джип чорного кольору (05:35:24).

Надалі працівниками поліції під час спілкуванням із ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки у них виникла підозра, що водій має ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло (05:41:23). У свою чергу ОСОБА_1 погоджується з поліцейським (05:43:40), однак зауважує про те, що з медичного закладу йому у зворотній бік їхати далеко, не має грошей. З вказаного відеозапису чітко прослідковується, що працівники поліції протягом майже 20 хвилин неодноразово, а саме, більше 4 разів, пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, однак останній хоча й погоджувався, але постійно акцентував увагу на тому, що його наразі місце перебування та медичний заклад знаходяться у протилежних кінцям міста і після проходження медичного огляду він не бажає йти пішки (05:58:25). З приводу зазначених пояснень суд зауважує, що відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, розділ 2 п. 9 слідує, що «… з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення». Посилань на те, що працівники поліції зобов`язані після медичного огляду доставити особу, доставлену до закладу охорони здоров`я для огляду на стан наркотичного сп`яніння, на місце її зупинки або інше місце, Іструкція не містить, про що й було акцентовано увагу ОСОБА_1 працівником поліції згідно відеозапису (05:59:35).

Така поведінка ОСОБА_1 і була розцінена поліцейськими, як відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Поліцейські після чергового пропонування пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (06:00:16), роз`яснив йому права з подальшим складанням цього протоколу.

Враховуючи вищевстановлене, суд вважає доводи ОСОБА_1 про те, що він погодився проїхати до медичного закладу задля проходження його огляду на виявлення або не виявлення стану наркотичного сп`яніння, однак вмотивованої відповіді від поліцейських на якій підставі він має пройти його, такими, що не знайшли свого підтвердження в суді, а дії працівників поліції відповідали вимогам чинного Законодавства, вищевказаних Інструкцій та Наказів.

Крім того, як зазначив сам ОСОБА_1 в суді не погодившись з діями працівників поліції після його зупинки він їх не оскаржував та матеріали справи дійсно не містять таких доказів оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції під час складання останніми протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З приводу посилань ОСОБА_1 на те, що працівники поліції безпідставно зазначили у протоколі таку ознаку сп`яніння, як тремтіння пальців рук, яка на його думку притаманна одній із ознак алкогольного сп`яніння, то суд вважає їх хибними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Доводи ОСОБА_1 про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозапису, оскільки відеозапис не вівся безперервно, суд вважає необґрунтованими, оскільки на досліджених судом відеозаписах зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та такою, що підтверджує обставини, які мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, суд визнає даний відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення є достатнім для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 щодо ненадання йому працівниками патрульної поліції письмового направлення на медичний огляд є неспроможніми, оскільки з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції убачається, що ОСОБА_1 пасивно, багаторазово, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відтак потреби видавати направлення на огляд підстав у поліцейських не було.

Твердження ОСОБА_1 , що під час його спілкування з працівниками поліції, один із поліцейських використовував мобільний додаток (телеграм), з якого останній на твердження ОСОБА_1 отримує вказівки від невідомої особи, щодо перевірки його особи, з подальшим фотографуванням його обличчя, не є підставою для закриття провадження у справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, як і не є такою підставою наявність наданих ОСОБА_1 трьох висновків з КП «ДБКЛПД» ДОР від: 11.08.2023 № 2427 (а.с. 21), 22.02.2023 № 590 (а.с. 22) та один нечитабельний (а.с. 23), які як пояснив сам ОСОБА_1 в суді отримані ним раніше під час його супроводу правниками поліції до медичного закладу, оскільки дані висновки не мають ніякого відношення до обставин його зупинки в черговий раз 14.09.2023, коли він взагалі відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З огляду на вищевказане, перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо недоведеності вини останнього, суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення ОСОБА_1 норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому, вказаний учасник провадження, оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи ОСОБА_1 щодо неспроможності обвинувачення, висунутого йому, про порушення норм права, Наказів, Інструкцій, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даного матеріалу ОСОБА_1 реалізовував свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду адміністративного матеріалу ОСОБА_1 суд надав змогу здійснювати ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, подавати клопотання, чим останній скористався.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника ОСОБА_1 , який свою провину не визнав, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 занеобхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підтверджуючих документів про те, що ОСОБА_1 має на утриманні трьох дітей, як про те вказував він в ході судового розгляду останнім суду не були надані.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: І.В. Дяченко