17.10.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/587/23
Провадження № 3/533/344/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Лобач М.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ; працює охоронником; на утриманні має неповнолітню дитину 2014 року народження; групи інвалідності не має; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

- за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 006664 від 09.06.2023 у цей день - 09 червня 2023 року о 21 годині 29 хвилини на автодорозі Лутовинівка-Бригадирівка громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотесту 6810 № 0539, тест 638 (1,92 %) проміле. В лікарню їхати не забажав, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення автомобіль було передано громадянці ОСОБА_2 .

Громадянин ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою не визнав. Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння визнав, але стверджував, що не він перебував за кермом. Власну версію подій виклав так: 09.06.2023 він з сім`єю святкував випускний дитини, поверталися додому на автомобілі, за кермом якого була його жінка, з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, - ОСОБА_2 . Вона була твереза. У якийсь момент жінка повідомила, що на панелі приборів почала червоним миготіти лампочка. Вона зупинила автомобіль та попросила подивитися, що там. У той час, як він намагався розібратися з поломкою, під`їхали працівники поліції. ОСОБА_1 на питання працівників поліції, чи вживав він алкоголь, відповів ствердно, та повідомив, що не він був за кермом авто, але працівники поліції його не слухали та запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Він погодився, бо злякався. З результатом погодився, бо він дійсно вживав алкоголь, але уважає, що його не можна притягувати до відповідальності тільки за те, що він на вимогу працівників поліції переставив автомобіль з дороги на узбіччя, проїхавши лише два метри.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у тому числі відеозапис фіксації правопорушення, заслухавши у судовому засіданні пояснення громадянина ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , суддя дійшла таких висновків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у порушенні якого звинувачується водій, визначено, що водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;

ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);

е) користуватися розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю" за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

У протоколі не зазначено, який з наведених підпунктів пункту 2.9 Правил дорожнього руху порушив водій.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом поліції надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 006664 від 09.06.2023, у якому графа «свідки чи потерпілі» - містить запис «відеозапис», відомості про прізвища, імена та адреси свідків протокол не містить (а.с.3);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результати тесту склали 1,92 % алкоголю. В акті огляду не зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи, відносно якої його складено (а.с. 4);

- роздруківка результату тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора «Драгер» від 09.06.2023, результати тесту за яким є 1,92% (а.с. 5);

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинного до 22 квітня 2023 року (а.с. 6);

- довідку про те, що громадянин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався;

- довідку сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області отримання ОСОБА_1 відповідно до бази даних ІКС ІПНП ГСЦ та інформації ТСЦ посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15.03.2016.

- відеозапис, на якому зафіксовано проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З відеозапису, наданого органом поліції вбачається, що транспортний засіб стоїть на узбіччі (не рухається), ОСОБА_1 заглядає під капот та намагається щось полагодити. Працівники поліції, що прибули, повідомляють ОСОБА_1 , що не працює правий габарит та прохають водія з`їхати з дороги та надати реєстраційні документи на автомобіль. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння погоджується. Результат тесту склав 1,92 %, був продемонстрований та зафіксований відеозаписом. При цьому ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що не він був за кермом, а жінка. З автомобіля вийшла жінка, яка також повідомила, що саме вона була за кермом і є тверезою, а ОСОБА_1 тільки намагався полагодити автомобіль. Працівники поліції не відреагували на пояснення обох осіб та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення було написано ОСОБА_1 під диктування працівника поліції, що також було зафіксовано відеозаписом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 (яка була присутня під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, але відомості про яку у порушення ст. 256 КУпАП не відображені у протоколі, та від якої не були відібрані пояснення, хоча вона наполягала на тому, що саме вона була за кермом) пояснила, що у той день у її сина ОСОБА_3 (2008 року народження) був випускний у с. Бреусівка. З с. Бреусівка поверталися до селища Козельщини через с. Андрійки, вона була за кермом, оскільки не вживала алкоголь, а чоловік вживав. Дорога вся була в ямах, і ймовірно через погані дороги щось почало мигтіти червоним світлом на панелі приборів. Машину нею було зупинено. Її чоловік вийшов з авто і став дивитися, що сталося. Вона ж пересіла на пасажирське місце, бо було багато комарів. У цей час приїхали поліцейські, які вказали на несправність правого габариту. Свідок увесь час сиділа у машині, але коли вона побачила, що її чоловікові дали пройти тест на алкоголь, вона зрозуміла, що щось не те відбувається, і вийшла повідомити, що вона була за кермом, а чоловік тільки вийшов з`ясувати, чому засвітилася лампочка.

Пояснення ОСОБА_1 та покази свідка ОСОБА_2 підтверджуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, на якому не було зафіксовано факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , який на початку відеозапису перебував зовні автомобіля перед відкритим капотом автівки. Відеозаписом також підтверджено факт повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перебування за кермом до його зупинки саме ОСОБА_2 .

Отже суд виснує, що пояснення обох осіб, присутніх під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, не є явно безпідставними.

Суддя зазначає, що ОСОБА_1 не заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, але заперечував факт керування транспортним засобом. Отже такий факт має бути доведений доказами, зібраними органом поліції, та наданими до суду.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт керування транспортним засобом підлягає доведенню належними та достатніми доказами.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відеозаписом, наданим на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення та дослідженого у судовому засіданні, не підтверджується факт керування автомобілем, не зафіксовано процес його руху та зупинки до моменту прибуття працівників поліції на місце аварійної зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 сів за кермо виключно на вимогу працівників поліції для того, щоб прибрати автомобіль з дороги на узбіччя. Наведені обставини не дозволяють судді зробити беззаперечний висновок про винуватість особи та притягнути таку особу до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результат тестування на алкоголь до протоколу суддя не бере до уваги, оскільки такий акт підтверджує перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, але не доводить факт керування транспортним засобом, що є обов`язковою та необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності у порядку, встановленому законом.

Крім того, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить прізвище, ім`я особи, відносно якої його складено. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке міститься у матеріалах справи, було чинне до 22 квітня 2023 року, у той час як огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру проводився 09.06.2023. Тобто надане свідоцтво про повірку не було чинним станом на дату проведення огляду на стан сп`яніння.

Суддя бере до уваги покази свідка ОСОБА_2 про повідомлення нею поліцейських про факт керування саме нею транспортним засобом до його зупинки у зв`язку з поломкою, оскільки такі покази свідка узгоджуються та не протирічать відеозапису, наданого органом поліції.

У порушення вимог ст. 256 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не долучено покази свідка ОСОБА_2 , сам протокол відомості про свідка взагалі не містить.

Статті 256, 252 КУпАП вимагають як від органу поліції, так і від суду об`єктивного, всебічного та повного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Для реалізації цих принципів розгляду справи сторона обвинувачення (у даному випадку орган поліції) мав би надати на розгляд суду усі докази, які були зібрані/отримані під час встановлення факту правопорушення (у тому числі пояснення свідка та дійсні пояснення особи, відносно якої складено протокол), а не тільки ті, що свідчать на користь сторони обвинувачення. Незрозумілою залишилася реакція працівника поліції та його оцінка пояснень, отриманих від особи, яку він уважав водієм, та свідка. Неприпустимим є ігнорування пояснень свідка та особи, яка у майбутньому може бути притягнута до адміністративної відповідальності, а також примус до написання пояснень, вигідних працівнику поліції.

Крім того, як уже було вище зазначено суддею, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на конкретну норму Правил дорожнього руху (підпункт пункту 2.9), яку порушив водій.

Суд позбавлений права самостійно змінювати фабулу правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки у такому випадку буде переймати на себе функцію обвинувачення, на що неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

Отже, суд виснує усі наведені вище сумніви та протиріччя на користь особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Визнавальні пояснення ОСОБА_1 , наведені у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, суддя не бере до уваги, оскільки з відеозапису вбачається, що такі пояснення не були вільними, а були написані під диктування працівника поліції, у той час як справжні усні пояснення ОСОБА_1 , зафіксовані відеозаписом, були іншими.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних, достатніх та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та не має права самостійно обирати частину статті, за якою особу має бути притягнуто до адміністративної відповідальності, або норму нормативно-правового акту (пункту, підпункту, частину тощо), яку порушила особа. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу і події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 006664 від 09.06.2023у громадянина ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15.03.2016, та відсторонено його від керування автомобілем, який було передано ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 ст. 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Оскільки, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, питання про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення не вирішується, тому посвідчення водія слід повернути ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 266, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_3 від 15.03.2016 підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 17.10.2023.

Суддя В.П. Козир