Справа № 219/7357/20
Провадження № 3-в/229/16/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області в особі судді Шевченко Л. В., за участю секретаря судового засідання Шипілової Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківка, подання заступника начальника відділу № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Варвари Карпенко про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

05.09.2023 заступник начальника відділу № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Варвара Карпенко звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2020, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення. Обґрунтовуючи вказане подання вказує, що постанова Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2020 стосовно порушника ОСОБА_1 25.09.2020 набрала законної сили. 29.09.2020 копія постанови суду прийнята на виконання Бахмутським міськрайонним відділом.

07.10.2020 ОСОБА_1 роз?ясненні порядок та умови відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт. Порушник був ознайомлений з положенням ст. 325-4, ст. 183-2 КУпАП України, ст. 389-2 КК України щодо відповідальності у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення призначеного постановою суду від 15.09.2020.

Згідно розділу XIII наказу Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт», відповідно до визначеного органами місцевого самоврядування переліку об`єктів, на яких порушники відбувають суспільно корисні роботи, ОСОБА_1 був скерований за направленням на підприємство КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» (далі - КП «БЖУК»), місцезнаходження якого за адресою: вул. Соборна 8, м. Бахмут, Донецька область, де повинен був приступити до відбування суспільно-корисних робіт з 08.10.2020.

У період з 12.10.2020 по 13.05.2021 на адресу уповноваженого органу з питань пробації з КП «БЖУК» надійшло ряд повідомлень про те, що працевлаштувати ОСОБА_2 на даному підприємстві для відбуття стягнення у вигляді суспільно корисних робіт не виявляється можливим у зв`язку з тим, що вакансія зайнята іншим порушником і після відбування ним суспільно корисних робіт, ОСОБА_1 буде викликаний для подальшого працевлаштування, про що останній був проінформований в телефонному режимі.

19.02.2021 гр. ОСОБА_3 , в своєму письмовому поясненні вказала, що ОСОБА_1 , її син, через скрутне фінансове положення влаштувався на роботу через агентство і виїхав 04.01.2021 року до Польщі на заробітки. Буде перебувати за межами України до 05.05.2021 року. Повернутись раніше не має можливості у зв`язку з укладенням трудового договору.

04.03.2021, співробітником відділу пробації здійснена перевірка адреси місця проживання ОСОБА_1 , в ході бесіди з сусідкою встановлено, що тривалий час в квартирі ніхто не проживає. Місцезнаходження власників квартири невідомо.

Згідно отриманих відповідей з органу місцевого самоврядування та органів виконавчої влади, пояснення матері, сусідів та дружини порушника ОСОБА_1 , встановити місце проживання ОСОБА_1 не виявилось можливим.

04.03.2021 спрямовано до Артемівського міськрайонного суду Донецької області подання на підставі ст. 304 КУпАП для вирішення питання про можливість подальшого виконання постанови суду у зв`язку із відсутністю порушника ОСОБА_1 за місцем проживання та неможливістю встановлення його місцеперебування, що унеможливлює виконання постанови суду, але 24.03.2021 постановою суду відмовлено в задоволенні подання.

20.06.2023 на адресу відділу № 6 надійшло повідомлення Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому зазначено, що згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області (Справа № 219/1951/15-ц від 31.12.2021 року) ОСОБА_1 оголошено у розшук. Але, за повідомленням Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області, станом на 24.07.2023 р. подання або ухвали суду про проведення подальших розшукових заходів на адресу ВКП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області не надходило і ОСОБА_1 в розшуку не перебуває.

18.07.2023 на адресу відділу № 6 надійшла ухвала Дружківського міського суду Донецької області від 10.05.2023 про відмову у задоволенні подання щодо подальшого виконання постанови суду відносно ОСОБА_1 , на підставі ст. 304 КУпАП.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.09.2023 справу розподілено в провадження судді Шевченко Л.В.

Ухвалою суду від 03.10.2023 року подання призначено до розгляду на 13 жовтня 2023 року, оскільки суддя Шевченко Л.В. перебувала у щорічній відпустці в період з 11 вересня 2023 по 29 вересня 2023.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив.

Представник відділу № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Аретемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

Відповідно до ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми-не більше двох годин на день. Суспільно корисні роботи не призначаються особам з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 325-1 КУпАП України постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

Порядок виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт передбачений наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 року «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» (далі Порядок).

Так, згідно розділу 11 Порядку, виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

В розділі XIII пунктах 13.13 та 13.14 Порядку передбачено наступне: якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місце перебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови; усі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до статті 304 КУпАП вирішуються судом, який виніс постанову.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

З огляду на викладене, необхідно зауважити, що чинний КУпАП, до якого постійно вносяться зміни за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить в собі ряд колізійних норм або норм, які не виконуються через їх недосконалість (нікчемних норм), а тому потребує системних законодавчих змін.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання у ст. 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, в даному випадку до органу Національної поліції, і визнається єдиним юридичним фактом, який має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови, що було дотримано судом після винесення постанови.

Однак системний аналіз основних положень цього Кодексу, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що, своєю чергою, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП та засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303, 305 і 326 КУпАП; розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»; ст. 3, 24, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України.

Таким чином, законодавець залишив поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, залишивши цим самим за відповідними органами (посадовими особами), уповноваженими забезпечувати виконання таких рішень, право на власний розсуд визначати ці строки.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у межах КУпАП зазначено в ст. 302 КпАП України та можливе лише за наявності обставин, зазначених у п. 5 (видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення), 6 (скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність) і 9 (смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі) ст. 247 цього Кодексу, при наявності яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Однак вказана норма має іншу правову природу і не кореспондується зі строками виконання постанов про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт, а тому у даному конкретному випадку застосована бути не може.

КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року № 5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998 року (п. 54), Суд наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

В інших рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 80 КК України(за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Україна є соціальною, правовою державою; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, 3 Основного Закону). В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Основного Закону).

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Суд враховує той факт, що матеріали справи органу пробації не містять будь-якої інформації про ухилення ОСОБА_1 від відбування накладеного стягнення.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 304 КУпАП, його слід звільнити від відбування стягнення у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 303, 304 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання заступника начальника відділу № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Варвари Карпенко про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ст. 183-1 КУпАП, накладеного постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В.Шевченко