ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 р. м. Марганець

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Відділення поліції №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №931212 від 27.09.2023 року, складеного інспектором СРПП ВП №1 НРУП старшим лейтенантом поліції Гринь С.С. слідує, що 27.09.2023 року о 18 год. 20 хв. в м. Марганець вул. Паркова, 15 гр. ОСОБА_1 на автомобілі RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 здійснив перевезення гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від буд. 86 по вул. Єдності в м. Марганець до буд. 15 по вул. Паркова за послугу перевезення, отримав оплату у розмірі 60 грн. 00 коп. без відповідних документів, а саме: ліцензії на перевезення пасажирів, чим порушив п.24 ст. 7 ЗУ "Про ліцензування видів господарської діяльності". Про, що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчинені даного адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що господарською діяльністю він не займається, не є фізичною особою-підприємцем. Даний випадок дійсно мав місце, проте він був поодиноким і не носить систематичного характеру. Просив справу закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянувши відеозапис, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 займається господарською діяльністю та зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

Як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозапис правопорушення.

При вирішенні даної справи слід звернути увагу на диспозицію ч. 1 ст. 164 КУпАП, яка полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України:

1. Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

2. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Суб`єктами господарювання, згідно зі статтею 55 цього Кодексу визнаються

учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

За змістом статті 1 Закону України «Про підприємництво» від 7 лютого 1991 року N 698-XII, з наступними змінами, підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Однак, на розгляд суду не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_1 проводив господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі. Посадовими особами, якими був складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, не зібрано та не надано доказів, які б підтверджували здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської діяльності з надання послуг по перевезенню пасажирів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ОСОБА_1 норм закону, що регулюють заняття господарською діяльністю, є безпідставним та бездоказовим.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Проте наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують той факт, що ОСОБА_1 проводив господарську діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 164 ст. ст. 247, 279, 280,

283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула