ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/2847/23

Пров. №3/766/2959/23

15.08.2023

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

в с т а н о в и л а

До Херсонського міського суду Херсонської області із Управління патрульної поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130КУпАП відносно ОСОБА_1 , згідно змісту якого суть правопорушення полягає в наступному: «26.07.2023року об 11 годині 20 хвилин в м. Херсоні, вул. Кримська, поблизу буд.148, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук не природня блідність шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.п.25 ПДР України»

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адмінправопорушення не визнав. Пояснив, що під час зупинки його поліцейськими не перебував у стані наркотичного чи іншого сп`яніння. Підстав для його зупинення у поліцейських не було. Перебував на виконанні бойового завдання і був дуже стомлений. Як тільки звільнився зразу ж поїхав в наркодиспансер для обстеження. Здав необхідні аналізи і отримав довідку про відсутність будь-якого сп`яніння. Просив закрити провадження по даній справі.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша ст.130КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або пд впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису), яка використовується при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньому руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 під час руху 26 липня 2023 року об 11 годині 20 хвилин перебував за кермом автомобіля «з явними ознаками алкогольного сп`яніння». Ознаки наркотичного сп`яніння у протоколі зазначені дуже узагальнено, без зазначення жодної ознаки із урахуванням конкретної обстановки.

Судом досліджено відеозапис з бодікамер працівників поліції, які зупинили автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Згідно цих відеозаписів при зупиненні автомобілю ОСОБА_1 перебуває у військовому спорядженні (у бронежилеті, зі зброєю автоматом). Одразу ж, після того, як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля працівник поліції підійшов, тримаючи бланк протоколу про адміністративне правопорушення, запитав ОСОБА_1 чи вживав він алкоголь, наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 ствердно відповідає, що не вживав (11.12 год. відеозапису). Після чого поліцейський запитує ОСОБА_1 чи готовий він пройти освідування, на що ОСОБА_1 відповідає, що готовий, але не зараз, оскільки дуже поспішає (11.13 год. відеозапису). Після з`ясування чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої та наркотичні засоби, чи бажає ОСОБА_1 пройти обстеження на предмет їх вживання працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 причину зупинки автомобіля автомобіль зупинено, оскільки не працюють «стопи» та не причеплений ремінь безпеки (11.14 год. відеозапису).

Після зазначених дій поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан а наркотичного сп`яніння.

З урахуванням обставин, зафіксованих на відео, суддя вважає, що поліцейські діяли упереджено, їх дії були направлені саме на складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. На такі дії поліцейських вказують ті обставини, що при зупинці автомобіля, а саме: після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , вони не повідомляють його про причину зупинку, а запитують чи вживав він алкогольні та наркотичні засоби, при цьому не пояснюючи що спонукало їх до таких запитань. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідність шкіряного покрову обличчя», але при цьому не зафіксовано, щоб поліцейський перевіряв реакцію зіниць очей на світло, фіксував тремтіння пальців рук, якось оглядав обличчя ОСОБА_1 чи запитував його про стан його шкіри. А тому незрозуміло з яких чинників поліцейські встановили такі ознаки.

На переконання судді працівники поліції повинні запропонувати водієві, який керував транспортним засобом, пройти обстеження на стан наркотичного обстеження, коли є явні ознаки, що вказують на стан такого сп`яніння, а при зупинці ОСОБА_1 таких ознак зафіксовано не було. А тому у поліцейських не було підстав пропонувати ОСОБА_1 пройти таке обстеження.

Суддя зазначає, що на відеозапису працівники поліції зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за допомогою гучномовця. При цьому ОСОБА_1 , керуючи автомобілем правильно реагував на вимоги поліцейських, зупинився у зазначеному ними місці, що вказує на адекватну реакцію ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 надав довідку №11056, видану Херсонським обласним закладом з надання психіатричної допомоги ХОР, відповідно до якої 26 липня 2023 року о 13 годині 30 хвилин він пройшов обстеження і ознак жодного сп`яніння у нього не виявлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Оскільки матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.156ст.ст. 251, 283, 284 п.1 ч.1 ст.247, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10( десяти днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом(посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяО. Л. Черниш