Справа № 444/3397/23
Провадження № 3/444/1759/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовква матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , згідно з протоколом про адміністративне правопорушення не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, відповідно до постанови Жовківського районного суду Львівської області від 18.05.2023 року притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, -

за ч.2 ст.184 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №953405 від 19.09.2023 року складеного інспектором СЮП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області капітаном поліції Лукащук Уляною Павлівною, 19.09.2023 року о 11 год. 00 хв. за адресою с.Волиця Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її малолітніх дітей, а саме веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, що негативно впливає на розвиток дітей, чим своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою. А тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відповідно до положень ст.248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Абзацом 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, № 2402-III (із відповідними змінами та доповненнями) передбачено, що виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.2 ст.184 КУпАП, відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дітей без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); не забезпечення дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів яких є нагляд за поведінкою дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, за диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.184 КУпАП, відповідальність настає за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Тобто, відповідальність за ч.2 ст.184 КУпАП настає при повторному вчиненні особою одного із порушень, передбачених частиною першої даної статті після накладення адміністративного стягнення.

В протоколі вказано про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітніх дітей.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені належні та допустимі докази на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Окрім цього, до матеріалів справи додано копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де матір`ю дитини зазначено ОСОБА_3 , проте протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 . Копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , 2019 р.н. до матеріалів справи не додано.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. У даному випадку вказаний обов`язок працівником, який складав протокол про адміністративне правопорушення, виконаний не був.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 953405 від 19.09.2023 року не підтверджується будь-якими достатніми належними та допустимими доказами.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином прямих, безспірних і безсумнівних доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП в ході судового розгляду не встановлено, а сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження відносно ОСОБА_1 належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи те, що суддя прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно неї, а тому відповідно судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.185, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 184 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олещук М. М.