ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1708/23 Справа № 185/8083/23 Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 06.06.2023 року о 12.57 годині в м. Павлограді по вул. Дніпровська, 332, керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 , та при виїзді з прилеглої території на вул. Дніпровська, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не пропустив транспортний засіб марки «Hyundai ix35» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Дніпровська з лівого боку, внаслідок чого вони зіткнулися, та автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить скасувати постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року та постановити нову, якою закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП - за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд ухилився від з`ясування фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до їх вивчення, неповно встановив необхідні для вирішення справи обставини.

Також судом не прийнято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення від 14.06.2023 року складений з порушення вимог ст. 256 КупАП, не зазначено порушення яких саме вимог Правил дорожнього руху України висувається у вину ОСОБА_1 .

Судом при прийнятті рішення не враховано, що за порушення вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КупАП, а не за ст.124 КупАП.

Крім цього, судом не враховано, що сам факт визнання особою вини в порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думки учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляції та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції було виконано.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП суд першої інстанції правильно виходив із того, що його вина у вчиненні вказаного в постанові правопорушення доведена, оскільки підтверджується наявними у даній справі доказами. Доводи ж апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна та не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законними та відповідають фактичними обставинам справи.

Провина ОСОБА_1 була підтверджена на підставі дослідження письмових доказів, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями водіїв, зокрема, водій ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що не надав дорогу потерпілому, так як планував встигнути здійснити маневр; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2023 року, схемою місця ДТП, та розписками. Дослідивши всі вищезазначені докази по справі суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Порушення водієм ПДР України знаходяться у причинному зв`язку з настанням наслідків ДТП, а саме механічними пошкодженнями транспортних засобів, у зв`язку з чим дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В той же час вважаю, що при визначенні виду і розміру стягнення суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини. Судом першої інстанції було призначено ОСОБА_1 занадто суворе покарання, передбачене санкцією ст.. 124 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини»(Ozturk v Turkey) від 28.09.1999року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суд першої інстанції своє рішення про накладення на правопорушника саме такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 місяців, в постанові суду належним чином не мотивував, не врахувавши, що санкція вказаної частини ст. 124 КУпАП передбачає й інший, менш суворіший вид адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про притягнення останнього до будь-якої відповідальності; має на утриманні двох малолітніх дітей, 2015 та 2018 року народження.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, що відповідатиме меті адміністративного стягнення та буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року - змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті постанову залишити без змін

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко