Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/641/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кравчука А. В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2023.
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на нього із застосуванням ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
З протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 127616, ААД № 127645 від 21.05.2023 та постанови судді від 17.07.2023 вбачається, що 21.05.2023 об 11 год 30 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автобусом «Scania K124», номерний знак НОМЕР_1 , в с. Барвінок, вул. Лісна, Ужгородський район, не врахував габарити автобуса та при зміні руху не переконався у безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero Sport», номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кравчук А. А. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, суд всупереч наданих стороною захисту доказів, безпідставно прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень. Вказує на те, що розгляд справи всупереч заяві про відкладення був проведений буз участі ОСОБА_1 та його захисника. Також зазначає про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень не доведена. ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди не покидав, він особисто викликав працівників поліції та від`їхав від місця зіткнення, щоб не утворювати затор великогабаритним транспортним засобом. Свідками цього були пасажири його автобуса, які пояснювали поліцейським про ці обставини, але їх пояснення були проігноровані. Також захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки розгляд справи відбувся без його та ОСОБА_1 участі, а про наявність судового рішення дізнався лише 11.08.2023.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги, клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга захисника підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 , даних про належне виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП у матеріалах справи немає, причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим клопотання підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повній мірі.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Судом встановлено, що 21.05.2023 об 11 год 30 хв водій ОСОБА_1 , на порушення вимог 10.1 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом автобусом «Scania K124» номерний знак НОМЕР_1 , в с. Барвінок, вул. Лісна, Ужгородського району, не врахував габарити автобуса та при зміні руху, не переконався у безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак НОМЕР_2 .
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що з огляду на доводи апеляційної скарги адвокатом Кравчуком А. А. не оспорюються, тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127645, від 21.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 21.05.2023 об 11 год 30 хв, керуючи транспортним засобом автобусом «Scania K124» номерний знак НОМЕР_1 , в с. Барвінок, вул. Лісна, Ужгородського району, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Диспозицією ст. 122-4 КУпАП визначена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тобто вчинення вказаного правопорушення з прямим умислом.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди з порушенням встановлених нормативно-правовими актами правил. Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Суб`єктом правопорушення є водій транспортного засобу, а також інші учасники дорожнього руху, які залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Вина являє собою психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків. Тобто водій чи інший учасник дорожнього руху розуміє, що скоює дане адміністративне правопорушення.
Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання.
Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків - вольову ознаку.
Відповідно до п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Як встановлено матеріалами справи, 21.05.2023 дійсно відбулась дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої є ОСОБА_1 , що ніким з учасників справи не оспорюються.
Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , останній не мав умислу залишити місце пригоди, оскільки транспортний засіб ним було переміщено за межі парковки, так як через габарити автобуса перешкоджав проїзду іншим транспортним засобам, в свою чергу він не переховувався, а перебував поблизу свого транспортного засобу та викликав працівників поліції.
На переконання апеляційного суду відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, оскільки останній не залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а тільки перемістив транспортний засіб, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху, що передбаченого п. 2.10 «в» Правил дорожнього руху України, порушення якого ОСОБА_1 за провину не ставилося.
Таким чином, поведінка водія ОСОБА_1 не була спрямована на уникнення від відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а була викликана об`єктивними на те причинами, які не можуть бути кваліфіковані як умисне, протиправне залишення місця дорожньо-транспортної пригоди в розумінні ст. 122-4 КУпАП.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції в частині визнання вини ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Статтею 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що на час розгляду справи апеляційний судом закінчилися строки, які встановлені ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника-адвоката Кравчука А. В. задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2023.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кравчука А. В. задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2023 щодо ОСОБА_3 скасувати.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя