провадження № 33/824/4569/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постанову судді Святошинського районного суду м. Києвавід 07 вересня2023 року, якою провадження відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючої помічником народного депутата Верховної Ради України, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, має малолітнього сина, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Закрито за відсутності в її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за відсутності в її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом, який повністю розкриває суть вчиненого правопорушення, яке полягало у образах чоловіка нецензурною лайкою, погрозам вбити, внаслідок чого було завдано шкоди психологічному здоров`ю чоловіка. Апелянт переконаний, що суд першої інстанції взагалі проігнорував пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який був допитаний в якості свідка, в яких він зазначав про погрози зі сторони дружини, в яких вона вказувала, що переріже горло чоловіку та образи зі сторони дружини у вигляді нецензурної лайки, що призвели до погіршення здоров`я потерпілого. Звертає увагу апеляційного суду на те, що до матеріалів справи потерпілим був доданий Консультативний висновок № 27 від 11.06.2023 року. Вказаним висновком встановлено: «на підставі психодіагностичної бесіди та психологічного дослідження виявлено симптоматику гострої реакції на стрес. На думку апелянта, судом першої інстанції взагалі проігноровано даний доказ шкоди здоров`ю чоловіка, та натомість зазначено про відсутність доказів шкоди здоров`ю потерпілого.

29 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли пояснення ОСОБА_2 , подані адвокатом Цибрій Тетяною Володимирівною. У вказаних поясненнях ОСОБА_2 просила залишити в силі постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року. При цьому звертала увагу апеляційного суду на те, що 21 липня 2023 року по справі № 759/12847/23 суддею Святошинського районного суду м.Києва Кравець В.М. винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності саме за події, які відбулися 10 червня 2023 року за адресою : АДРЕСА_1 . У постанові суду вказано, що ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 173-2 КУпАП, суддею досліджено відеозаписи, які підтверджують саме провину ОСОБА_1 3 відео чітко видна агресивна поведінка чоловіка ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 вела себе адекватно і ніякого насильства чоловіку не чинила, вона визнана потерпілою постановою суду.

Щодо консультативного висновку консультанта, наданого апелянтом, вказувала, що такий висновок не містить жодних ідентифікуючих даних про консультанта - ані адреси здійснення діяльності, ані контактних даних консультанта. Тобто перевірити даного консультанта, викликати його до суду неможливо. Щодо посвідчення № НОМЕР_2 , виданого Міністерством оборони України про присвоєння кваліфікації «Психотерапія», дійсного до30 жовтня 2020року наголошувала, що дія посвідчення закінчилася на момент проведення ОСОБА_1 консультації. Звертала увагу апеляційного суду на те, що ОСОБА_1 не надано дипломів про вищу освіту ОСОБА_4 . Вважала, що надані ОСОБА_1 докази на підтвердження психотравми є недійсними і не мають прийматися судом до розгляду.

Окрім вищевикладеного зазначала, що ОСОБА_1 неодноразово сам притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, що підтверджується постановами Святошинського районного суду, доданими до пояснень.

10 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , подана адвокатом Цибрій Тетяною Володимирівною, про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат.

11 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , про приєднання до матеріалів справи доказів. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 неодноразово провокувала конфлікти, викликала поліцію та зводила наклепи на ОСОБА_1 . На підтвердження чого додаються постанови про закриття проваджень відносно ОСОБА_5 . По двох протоколах були винесені незаконні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, проте вказані постанови не набули законної сили та оскаржуються в апеляційному порядку. Жодної постанови, яка б набула законної сили про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності немає. На даний час розслідуються два кримінальних провадження, у яких ОСОБА_1 є потерпілим. Вважає, що на спростування маніпуляцій ОСОБА_2 слід долучити до матеріалів справи копії відповідних постанов та доказів вищезазначених обставин. Окрім того зазначав, що потерпілий подавав до суду першої інстанції аудіозапис нецензурної лексики та погроз ОСОБА_2 , який, на думку апелянта, безпідставно не був долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шнайдер С.В. просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, визнати винною ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення та притягти до відповідальності.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисник - адвокат Цибрій Т.В. в судовому засіданні просили залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення у даній справі, встановив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №234894 від 10.06.2023р., ОСОБА_2 , 10.06.2023 близько 16:52 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , спричинила словесний конфлікт відносно чоловіка ОСОБА_1 , висловлюючи на його адресу нецензурну лайку, погрожувала вбити, чим спричинила домашнє насильство психологічного характеру. Дії ОСОБА_2 працівниками поліції кваліфіковано, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що обопільні словесні образи та нецензурна лайка за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_1 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди у даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Апеляційний суд повною мірою погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» (далі - Закон).

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, можлива нецензурна лайка у межах конфлікту, який склався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди у даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Щодо наданого ОСОБА_1 до матеріалів справи консультативного висновку кандидата психологічних наук, доцента, лікаря-психофізіолога вищої категорії, лікаря-психотерапевта першої категорії Шевченка В.Є.№ 27 від 11 червня 2023 року, який, на переконання апелянта, підтверджує факт домашнього насильства психологічного характеру та завдання йому ОСОБА_2 психічної шкоди, апеляційний суд зазначає про таке.

У вказаному висновку встановлено, що психотравма ОСОБА_1 , спричинена емоційним стресом, отримана 10 червня 2023 року внаслідок особистих непорозумінь у родині з дружиною ОСОБА_2 , що мало наслідком складання адміністративного протоколу поліцейським.

Отже, у вказаному висновку висловлено лише загальне припущення щодо можливості впливу особистих непорозумінь у родині з дружиною ОСОБА_2 на психіку ОСОБА_1 .

Поряд з цим апеляційний суд також бере до уваги, що, як вбачається з наданих учасниками справи доказів та не заперечувалося останніми у судовому засіданні, стосовно події, яка сталася 10 червня 2023 року о 16 годині 52 хвилині було складено протокол серії ВАБ № 234893 за ст. 173-2 КУпАП також й відносно ОСОБА_1 .

А відтак, ураховуючи, що з наданого ОСОБА_1 консультативного висновку неможливо встановити, про складення якого з цих двох адміністративних протоколів поліцейським йдеться та внаслідок яких саме особистих непорозумінь у родині з дружиною ОСОБА_2 . ОСОБА_1 отримав психотравму, апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для висновку, що емоційний стрес, отриманий ОСОБА_1 10 червня 2023 року саме внаслідок діяння (дії або бездіяльність) психологічного насильства ОСОБА_2 .

Консультативний висновок кандидата психологічних наук, доцента, лікаря-психофізіолога вищої категорії, лікаря-психотерапевта першої категорії Шевченка В.Є.№ 27 від 11 червня 2023 року може засвідчувати лише про наявність конфліктних взаємовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , проте не підтверджує конкретних фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у будь-якій формі, у тому числі домашнього насильства психологічного характеру.

Посилання апелянта на неодноразове провокування ОСОБА_2 конфліктів, розслідування двох кримінальних проваджень та надання на підтвердження вказаних обставин доказів апеляційний суд відхиляє, оскільки події, вказані апелянтом у клопотанні, та додані ним до клопотання документи датовані періодом з 29 червня 2023 року по вересень 2023 року, а протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №234894 від 10.06.2023року відносно ОСОБА_2 складено 10 червня 2023 року.

Відтак, вказані апелянтом у клопотанні обставини та надані ним документи не можуть бути належними та достатніми доказами вчинення ОСОБА_2 саме 10 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 домашнього насильства у будь-якій формі, у тому числі домашнього насильства психологічного характеру.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Ураховуючи вказані факти в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за відсутності в її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги оцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат апеляційний суд зазначає, що нормами КУпАП не передбачено відшкодування судових витрат у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зважаючи на таке, заява ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року, якою закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за відсутності в її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко