Справа № 128/2558/22
Провадження № 33/801/937/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Покоєвича А.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У скарзі зазначає, що транспортним засобом він не керував, а ним керував його товариш, який на момент приїзду працівників поліції відійшов. Він погодився пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки хотів швидше поїхати додому. Оскільки на відео відсутній факт керування транспортним засобом наявні підстави для закриття провадження у справі. Протокол про адміністративне правопорушення складений з чисельними недоліками. У протоколі не наведено ознак алкогольного сп`яніння, за наявності яких у працівників поліції були підстави вважати, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський спочатку склав протокол і лише потім акт огляду на стан сп`яніння. Він підлягав відстороненню від керування транспортним засобом. Мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що в перерахунку одиниць виміру алкоголю становить 0,5 проміле.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361781, складеного інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Тимошенком В.С., 24.10.2022 о 02 год 15 хв по вул. Молодіжна в смт.Вороновиця Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Drager Alcotest 6820, результат огляду позитивний 0,36 проміле (а.с.2).

Результати огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів 0,36 проміле (а.с.4).

До протоколу додано результати показників приладу «Drager Alcotest 6820» з цифровим показником 0,36 проміле (а.с.3).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що транспортним засобом він не керував, а ним керував його товариш, який на момент приїзду працівників поліції відійшов.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягають як факт керування особою транспортним засобом, так і факт перебування особи в стані сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про доведеність як факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факту його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний висновок ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не спростований.

Апеляційний суд виходить з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361781 від 24 жовтня 2022 року зазначено суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин, зокрема зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначив, не додані такі заперечення (пояснення) окремо і до протоколу. У протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що ОСОБА_1 пояснення надасть в суді.

Хоча на відеозаписі з портативного відеореєстратора і не зафіксовано моменту зупинки, однак, він розпочинається з того, як поліцейський підходить до транспортного засобу (скутеру), за кермом якого перебував ОСОБА_1 .. При цьому, двигун був ввімкнений. Під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 не повідомляв їх, що з ним був ще хтось і що він не керував транспортним засобом. Навпаки, казав, що він «катається» (відео з портативного відеореєстратора ОСОБА_2 , 03 хв. 19 с.). На запитання поліцейського чи виїжджав ОСОБА_1 із заправки останній надав стверджувальну відповідь (відео з портативного відеореєстратора ОСОБА_2 , 29 хв. 21 с.).

Хто саме керував транспортним засобом ОСОБА_1 не повідомив. У протоколі про адміністративне правопорушення свідок, про якого стверджує ОСОБА_1 , не вказаний.

Відтак, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.

ОСОБА_1 також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено ознак алкогольного сп`яніння, за наявності яких у працівників поліції були підстави вважати, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки ознаки сп`яніння зазначаються у протоколі у випадку відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння, що випливає з пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Твердження захисника апелянта з приводу сумнівів у показах спеціального технічного засобу є безпідставними, оскільки з відеозапису встановлено, що перед проведенням огляду поліцейський надав ОСОБА_1 для перевірки запакований мундштук, який він відкрив, та зробив контрольний замір повітря, який показав відсутність алкоголю в технічному засобі. ОСОБА_1 визнав факт вживання алкогольних напоїв (пива) та погодився з результатами огляду.

Доводи апелянта з приводу недоліків протоколу про адміністративне правопорушення (не зазначено на підставі якого документа встановлено його особу; відсутність інформації щодо транспортного засобу, в тому числі особи, якій він належить; час його складення) не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та не можуть бути підставою для скасування постанови із подальшим виправданням особи.

У скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, однак, такі доводи не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки вони не впливають на факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також ОСОБА_1 стверджує, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння у відповідності до Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, оскільки мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що становить 0,5 проміле.

Апеляційний суд виходить з того, що як визначено п. 7 розділу 2 вищезгаданої Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2‰. З огляду на наведене, порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало