ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2095/23 Справа № 199/4817/23 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.,

за участю:

захисника Кузьміна Р.В.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року ОСОБА_1 04 травня 2023 року приблизно о 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своє дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував ножем та завдав удару по голові, скоївши адміністративне правопорушення повторно протягом року.

В матеріалах справи наявна апеляційна скарга ОСОБА_1 , в якій міститься його клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суду першої інстанції, в якому зазначено, що строк пропущено з поважної причини, оскільки справу було розглянуто за його відсутності, належним чином не повідомленого про дату та час розгляду, про винесене рішення він дізнався 14 вересня 2023 року.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

За вимогами ст. 294 КУпАП оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати як конкретні аспекти права на доступ до суду.

В апеляційній скарзі захисника порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак суддя не вбачає наявності поважних причин пропуску строку з огляду на наступне.

Згідно штампу суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищевказану постанову подана 21 вересня 2023 року, тобто після закінчення десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 923056, а також про його направлення до суду першої інстанції для розгляду, про що не заперечується в апеляційній скарзі.

Крім того, дата, час та місце розгляду справи щодо ОСОБА_1 зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, та ОСОБА_1 було ознайомлено з цими відомостями, що підтверджується підписами понятих у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у ОСОБА_1 були наявні об`єктивні можливості для оскарження постанови судді в межах строку на апеляційне оскарження.

Як слідує з наданих матеріалів, ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і судом першої інстанції, 12 червня 2023 року отримав пам`ятку про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що свідчить власний підпис останнього, та зазначення, що права і обов`язки йому зрозумілі, з протоколом не згоден.

При цьому, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 був присутній в суді першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови, що також підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , наданими під час апеляційного перегляду.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції на офіційному сайті Судова влада 16 червня 2023 року було викладено оголошення про ухвалення за результатами розгляду справи постанови.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не приймав участі в судовому засіданні спростовуються матеріалами справи, зокрема розпискою останнього від 12 червня 2023 року про ознайомлення зі змістом ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, змістом постанови суду, згідно якого ОСОБА_1 давав пояснення в суді та визнав свою провину, а також наданими під час апеляційного перегляду поясненнями потерпілої ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував своєчасно копії постанови, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в останнього були відсутні перешкоди для звернення до суду для ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення в межах строку на оскарження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він є військовослужбовцем, за відсутності доказів неможливості своєчасного звернення його до суду у зв`язку з виконанням військових обов`язків, до уваги не приймаються.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, відповідно до якої особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Відповідно до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків.

Зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу, і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16), так і судова практика Європейського суду з прав людини.

В той же час строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З огляду на викладене ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та таких причин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот