Справа № 161/7862/23 Провадження №33/802/660/23 Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Степанюка О.В. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнута до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП із накладенням на неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536 гривень 80 копійок судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Степанюк О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки копію постанови захисником отримано лише 10.10.2023.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що копія постанови стороною захисту отримана лише 10.10.2023.

Однак такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

07 липня 2023 року під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області ОСОБА_1 була відсутня (а.с.17).

Однак, ОСОБА_1 була належним чином та завчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується власноручною розпискою самої ОСОБА_1 (а.с.16).

До початку судового розгляду ОСОБА_1 клопотань про відкладення судового розгляду не подавала.

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 17 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2023 рокупрофесійний учасник захисник Степанюк О.В. подав через засоби поштового зв`язку лише 10 жовтня 2023 року, що стверджується штемпелем на конверті «Укрпошта», доданим до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився ще 17 липня 2023 року.

Отже, апелянт майже на три місяці пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що копію оскаржуваної постанови отримано 10.10.2023 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП.

Отже, доводи клопотання професійного учасника судового провадження - захисника Степанюка О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та не відповідають матеріалам справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Степанюка О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Степанюка О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов