Справа № 456/4074/23
Провадження № 3/456/2019/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2023 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.07.2023 близько 20.00 год., за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини - ОСОБА_2 , а саме умисно вчинив діяння економічного характеру, позбавивши її житла за вказаною адресою, на яке ОСОБА_2 має передбачене законом право, шляхом виселення та викидання її особистих речей із помешкання, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Окрім того, згідно протоколу серії ВАВ 780232, ОСОБА_1 , 05.08.2023 близько 11:00 за адресою АДРЕСА_1 вчинив щодо ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, вигнав з дому у присутності їхніх дітей ОСОБА_3 , 2012 р.н. та ОСОБА_4 , 2006 р.н., чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак забезпечив участь свого представника адвоката Гошовської О.В., яка в судовому засіданні заперечувала наявність факту адміністративних правопорушень нібито вчинених ОСОБА_1 , покликаючись на те, що дії заявника ОСОБА_5 це уже неодноразова провокація.

Крім того, після ознайомлення з матеріалами справи, адвокат Гошовська О.В. подала 08.09.2023 до суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 896726 від 26.07.2023 року, згідно яких просила суд закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з тих підстав, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме у яких конкретних діях ОСОБА_1 полягало вчинення «насильства у сім`ї психологічного характеру», не зазначено про настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій.

Також зазначила, що згідно протоколу ОСОБА_1 вчинив «економічне домашнє насильство, яке виражалось у виселені її з житла, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю постраждалої». Однак, матеріали справи не містять доказів того, що вищевказані дії ОСОБА_1 мали свої насідком або могли завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, а також не містять обставин, які б свідчили про умисел завдати шкоду потерпілій суб`єктивна сторона - вина у формі умислу. Більш того будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до договору дарування та не є об`єктом спільної власності колишнього подружжя. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 22.08.2022. Вважає, що конфліктна ситуація між учасниками справи без доказів завдання або можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюється складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У матеріалах справи не міститься доказів, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №780232 від 05.08.2023 року, то адвокат Гошовська О.В. заперечила проти нього у судовому засіданні, аргументуючи це черговою провокацією здійсненою колишньою дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ..

Потерпіла ОСОБА_2 незважаючи на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, однак, скориставшись своїм правом, подала письмові пояснення по суті справи, у яких підтвердила усі обставини викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 .. Додатково зазначила, що вони з правопорушником є колишнім подружжям, від якого у них народилось двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Згідно довідки про склад сімї та акту обстеження на встановлення факту проживання вона та її сини фактично проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Жодного судового рішення про виселення їх із займаного житла немає.

Наголосила, що ОСОБА_1 перебуває на профілактичному обліку як кривдник у Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області та з ним неодноразово проводились профілактичні заходи щодо неприпустимості вчинення домашнього насильства у період з 18.07.2022 по 21.03.2023 р.

26.07.2023 вона повернувшись з роботи додому виявила, що її колишній чоловік зловживаючи правом власності на нерухоме майно змінив замок до вхідних дверей житлового будинку та викинув з помешкання її особисті речі. Внаслідок таких дій кривдника у неї виник сильний стрес, який спричинив гіпертонічний криз, що підтверджується відповідною медичною довідкою. Окрім цього, такі насильницькі дії ОСОБА_1 могли завдати шкоди і її психічному здоров`ю, яке вона нормалізувала за результатами проходження психологічних консультацій у практикуючого психолога ОСОБА_6 ..

У зв`язку із незаконним виселенням вона з дітьми змушена була змінити місце проживання.

Зокрема вказала, що 05.08.2023 вона разом з дітьми прибула до житлового будинку, щоб забрати свої особисті речі та речі, які необхідні дітям для їх проживання у тимчасовому помешканні. Однак, ОСОБА_1 замінив замок до вхідних воріт на подвір`я та до вхідних дверей даного житлового будинку, у зв`язку з чим старший син здійснив виклик поліції. Після приїзду поліції ОСОБА_1 почав виражатись у її сторону нецензурними словами, виганяв її у присутності дітей з житлового будинку. Такі дії кривдника стривожили її неповнолітніх дітей, спричинили їй емоційну невпевненість, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю. В подальшому близько 16:30 год. ОСОБА_1 заподіяв їй тілесні ушкодження, у результаті чого у ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000234 від 06.0.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Заподіяння шкоди її фізичному здоров`ю мало місце 05.08.2023 близько 16 год.30 хв., що свідчить про невиконання кривдником ОСОБА_1 термінового заборонного припису серія АА№ 339462 від 26.07.2023, строк якого діяв до 21.год.50 хв. 05.08.2023.

Також зазначила, що з приводу вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, яке полягає у примусовому позбавлені її та дітей житла, її старший син 08.08.2023 звернувся зі скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, однак відповіді на даний час немає.

Суддя, заслухавши захисника правопорушника, вивчивши протоколи про адміністративні правопорушення та дослідивши долучені до них матеріали, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин цієї справи у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням. Іншими словами, це те, на що спрямовано адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це зовнішні ознаки та обставини які характеризують адміністративне правопорушення.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. Суб`єктом адміністративного правопорушення може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку, та юридична особа незалежно від форми власності.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно з вимогами статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пп. 3, 4 ч.1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Об`єктивна сторона домашнього насильства у формі позбавлення житла характеризується діями, що спрямовані на позбавлення особи допуску до житла, права користуватися житлом.

За змістом пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень до матеріалів справи долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення серів ВАВ №896726 від 26.07.2023 року, згідно якого 26.07.2023р. близько 20.00 год., за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини - ОСОБА_2 , а саме умисно вчинив діяння економічного характеру, позбавивши її житла за вказаною адресою на яке ОСОБА_2 має передбачене законом право, шляхом виселення та викидання її особистих речей із помешкання внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

-рапорт працівника Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, про отриману заяву за зверненням ОСОБА_2

-заяву потерпілої ОСОБА_2 від 26.07.2023 року, у якій вона просить вжити міри щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив відносно неї домашнє насильство економічного характеру, викинувши з будинку, у якому вони разом мешкають, її речі.

-пояснення потерпілої від 26.07.2023 року, у яких вона повідомляє, що перебуває з колишнім чоловіком у неприязних стосунках, у зв`язку з їхнім розлученням та триваючим поділом нажитого майна. Так, 26.07.2023 року, коли вона поверталася з роботи, не змогла потрапити у будинок, так як колишній чоловік змінив вхідні замки, а її речі були на вулиці. Такими діями, як вважає потерпіла, її колишній чоловік позбавляє її права на житло.

-форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 26.07.2023 року, у якій визначено «високий» рівень небезпеки.

-терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №339462 від 26.07.2023 року, який винесений строком на 10 діб, тобто з 21:50 год. 26.07.2023 року по 21:50 год. 05.08.2023 року.

-рапорти працівників Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 26.07.2023 року по факту виїзду на виклик по телефонному повідомленню про вчинення домашнього насильства.

СД диск з відеозаписом з бодікамер працівників поліції на якому зафіксовано події, які мали місце 26.07.2023 у нічну пору доби за адресою АДРЕСА_1 . Зокрема з такого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не заперечив того факту, що поміняв замки у вхідних дверях житлового будинку та виставив на сходи речі своєї колишньої дружини з якою більше року розлучений. Вказав, що така не має права на проживання у вказаному будинку, оскільки такий по документах, а саме на підставі договору дарування належить йому на праві власності та не є спільним майном подружжя. Не заперечив того факту, що Стрийським міськрайонний судом розглядаються справи щодо поділу майна та права на проживання колишньої дружини у спірному будинку, рішення по яких на даний час ще не прийнято. Однак у категоричній формі ствердив, що така не має права на проживання у будинку, так як є посторонньою йому особою. На прохання дружини впустити її у будинок а також працівників поліції відмовився.

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 780232, згідно якого 05.08.2023 року близько 11:00 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив щодо ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, вигнав з дому у присутності їхніх дітей, ОСОБА_3 , 2012 р.н., ОСОБА_4 2006 р.н..

-довідку про результати проведення перевірки за зверненням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 14.08.2023 року.

-форму телефонного звернення ОСОБА_7 про те, що батько не впускає забрати свої речі з будинку.

-заяву потерпілої ОСОБА_2 від 05.08.2023 року, у якій вона просить вжити міри щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , неодноразово вчиняє відносно неї та її дітей домашнє насильство.

-пояснення ОСОБА_2 від 05.08.2023 року, згідно яких її колишній чоловік ОСОБА_1 замінив замки до вхідних дверей будинку та до вхідної брами на подвір`я, чим обмежив її та її неповнолітніх дітей у доступі до будинку, не давши можливості забрати свої речі.

Крім цього, потерпілою також додані докази того, що вона дійсно проживає без реєстрації у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, яка видана Грабовецько-Дулібівською сільською радою за №907 від 29.11.2022 року та акт обстеження на встановлення факту проживання від 29.11.2022 року №905.

Також долучено довідку КНП Стрийської міської ради «Стрийська центральна районна лікарня» від 27.07.2023 № 3496 згідно якої вбачається, що вона зверталась за медичною допомогою та зазначено діагноз ОСОБА_2 - гіпертонічний криз.

В свою чергу, захисником ОСОБА_1 адвокатом Гошовською О.В. надано копій постанов про закриття справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з яких можна зробити висновок, що між колишнім подружжям за місцем їх проживання у с. Дуліби, часто виникають сварки побутового характеру.

Під час судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення судом встановлено те, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 що мало місце 22.08.2022, в Стрийському міськрайонному суді Львівської області перебувають три невирішені судові спори, зокрема з приводу визнання права власності на 2/3 частини майна, що є у спільній сумісній власності подружжя (справа № 456/2812/22) , з приводу визнання особи такою, що втратила сервітутне право на користування чужим нерухомим майном (справа № 456/3639/22), та з приводу визнання правочину удаваним й визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (справа №456/4255/22 ).

Зокрема ініціатором позову про визнання особи такою, що втратила сервітутне право на користування чужим нерухомим майном є ОСОБА_1 , відповідачем відповідно ОСОБА_2 .. Тобто звертаючись з вказаним позовом до суду ОСОБА_1 визнав той факт, що в свій час ОСОБА_2 набула право на користування житлом, однак на даний час він вважає її такою, що втратила таке право. При цьому, остаточного рішення у даній справі судом не прийнято, що також не заперечувалось ОСОБА_1 26.07.2023 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на той факт, що в судовій практиці є різні правові механізми для вирішення спору про примусове виселення колишнього з членів подружжя з житла, серед яких і припинення сервітуту на користування чужим майном, а тому недопуск колишньої дружини до житла, викидання її речей та заміна вхідних замків не приводять до юридичного позбавлення права особи на проживання у цьому житловому приміщенні, тобто ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, та такі дії у контексті ст.47 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд розцінює саме як економічне насильство у формі позбавлення особи житла.

Щодо твердження захисника у поданому запереченні на те, що матеріали справи не містять доказів, що дії ОСОБА_1 завдали чи могли завдати шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої, то такі не заслуговують на увагу та спростовуються медичною довідкою про те, що потерпіла 27.07.2023 зверталась за медичною допомогою у медичний заклад та такій було постановлено діагноз гіпертонічний криз. Окрім цього, на переконання суду позбавивши потерпілу житла та виставивши її речі з дому в пізню пору доби, ОСОБА_1 поставив ОСОБА_2 в умови за яких вона відчувала емоційну невпевненість та переживання, у результаті чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Всі інші доводи сторони захисту судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ896726 від 26.07.2023. складений з додержанням вимог КУпАП, містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні 26.07.2023 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином факт вчинення 26.07.2023 ОСОБА_1 відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнього насильства економічного характеру, що виразилось в умисному позбавленні її житла у якому вона мала право проживати, оскільки протилежного судом не втановлено, знайшов своє підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП суд не вбачає.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 780232, від 05.08.2023, згідно якого близько 11:00 за адресою АДРЕСА_1 вчинив щодо ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, вигнав з дому у присутності їхніх дітей, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, то такий на переконання суду складено без врахування вимог Закону, зокрема у такому не конкретизовано у чому саме такі види насильства полягали відносно кожного з потерпілих, якими згідно протоколу є ОСОБА_2 та діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та взагалі не зазначено про те яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна вказаним потерпілим, як це прямо передбачено диспозицією ч. 1ст 173-2 КУпАП. Тобто фактично об`єктивна сторона правопорушення у вказаному протоколі не розкрита.

Твердження потерпілої у наданих поясненнях, що ОСОБА_1 05.08.2023 заподіяв шкоди її фізичному здоров`ю та порушив терміновий заборонний припису серія АА№ 339462 від 26.07.2023, строк якого діяв до 21.год.50 хв. 05.08.2023 не беруться судом до уваги, оскільки такі дані не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Саме такий правовий висновок зроблено Європейським судом у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року).

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Враховуючи вищенаведене судом достаменно встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки домашнього насильства у формі економічного насильства, що мало місце 26.07.2023, тобто міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд, при вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, та вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 283, 284, КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом події, що мала місце 5.08.2023 року, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП за фактом події що мала місце 26.07.2023 року та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536/п`ятсот тридцять шість/ гривень 80 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Cуддя Н. М. Янів