Справа № 591/1365/20 Провадження № 3-в/591/30/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сибільов О.В., розглянувши клопотання т.в.о. начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області Терела О. про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, накладеного постановою Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2020 року (справа № 591/1365/20, провадження № 3/591/575/20), у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Зарічного районного суду м. Суми 17 серпня 2023 року від т.в.о. начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області Терела О. надійшло подання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 , у відношенні якого Зарічним районним судом м. Суми 04 березня 2020 року розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб, постанова набрала законної сили і 17 березня 2020 року звернута до виконання та її копію було направлено до Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУНП в Сумській області. Мотивував клопотання тим, що вже закінчились строки давності виконання судового рішення. Окрім того зазначив, що виконати рішення не вдалось, так як останній внаслідок хвороби на туберкульоз не міг утримуватись в умовах ІТТ.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що 04 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту, постанова набрала законної сили та була своєчасно звернута до виконання.

З матеріалів, вбачається, що в ході виконання вищевказаної постанови суду було з`ясовано, що ОСОБА_1 згідно довідки лікаря хворіє на туберкульоз, у зв`язку з чим не може бути поміщений до ІТТ № 1 ГУНП в Сумській області, так як потребує лікування в умовах РКМФТЦ. Згідно медичної довідки ОСОБА_1 потребує лікування і не може утримуватись в умовах ІТТ та СІЗО на підставі довідки про результати первинного медичного огляду від 04.05.2023 року. Таким чином, виконати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 не доводилось за можливе протягом тривалого часу відповідно до п.9.5 Правил внутрішнього розпорядку в ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 02.12.2008 року № 638. Отже, постанова не була виконана з підстав, що не залежали від ОСОБА_1 , з його боку не було допущено дій (бездіяльності), які б свідчили про ухилення від виконання судового рішення.

Водночас, чинний КУпАП, до якого постійно вносяться зміни за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить в собі ряд колізійних норм, норм, які не виконуються через їх недосконалість (нікчемних норм), так само як і не містить врегулювання певних питань, зумовлених граничними термінами виконання судових рішень, які були своєчасно звернуті до виконання.

Системний аналіз основних положень КУпАП, дає суду підстави для висновку про те, що законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, зокрема, ст. 303 КУпАП, що в свою чергу надає надзвичайно широкі можливості для зловживань в процесі виконання цих судових рішень, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП і зводить нанівець певні засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303, 305 і 326 КУпАП; розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»; ст. 3, 24, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України.

Таким чином, законодавець залишив поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, залишивши цим самим за відповідними органами (посадовими особами), уповноваженими забезпечувати виконання таких рішень, право на власний розсуд визначати ці строки, чим створив підґрунтя для можливих зловживань з боку останніх.

З приводу фактичної «безстроковості» виконання рішень неодноразово висловлювався ЄСПЛ в контексті порушення принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права, в тому числі з урахуванням якості національного законодавства.

В свою чергу, Конституційний Суд України в п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_2 стягнення, для цілей ст. 6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді клопотання заявника стосовно визнання постанови такою, що не підлягає виконанню, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема КК, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Такою нормою у КК є ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно п. 1 ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема, в строк 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що, відповідно до принципу верховенства права, давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (якими і є суспільно-корисні роботи).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і усталеною судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно-корисних робіт повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення, і в усякому разі не перевищувати 2-х років, а тому доводи заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 298, 304, 325-1 - 325-4 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання т.в.о. начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області Терела О. задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на 15 діб, накладеного постановою Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2020 року у справі № 591/1365/20, провадження № 3/591/575/20, в зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Постанова не оскаржується.

Суддя О.В. Сибільов