ПОСТАНОВА

Іменем України

06.10.2023 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., за участі захисника Куцигіна І.В., розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4, 124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2023 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали адміністративної справи щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, за онаками порушення ним вимог п.13.3 Правил дорожнього руху, а саме, що він о 16 годин 30 хвилин 08.07.2023 року, керуючи автомобілем "ВАЗ 21013", державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Поштовій в с.Потоки Жмеринського району Вінницької області не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем "Mersedes-Benz Sprinter", державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого вказані транспорні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком. Після цього ОСОБА_1 також залишив місце вказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду від 03.08.2023 року дані адміністративні справи об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Пояснив, що вказаного дня він не керував зазначеним автомобілем марки "ВАЗ 21013", так як має у власному користуванні автомобіль "ЗАЗ", державний номерний знак НОМЕР_4 , на підтвердження чого представив на огляд суду свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_5 . Також зауважив, що його прізвище саме " ОСОБА_3 " згідно виданого йому паспорту громадянина України серії/номер НОМЕР_6 , який надав суду на огляд. Заперечив свою причетність до ДТП щодо зіткнення з автомобілем потерпілого. Зауважив, що єдиного дня у липні 2023 року працівники поліції з ним спілкувались, оскільки їм на нього вказав чоловік, який тоді не був одягнутий у формений одяг.

Захисник Куцигін І.В. підтримав подане ним клопотання про повернення протоколів про адміністративні правопорушення в даній справі, посилаючись на невірну вказівку прізвища особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також просив суд закрити провадження у даній справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, мотивуючи тим, що належними та допустимими доказами це у встановленому порядку не доведено.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також клопотання захисника, вивчивши матеріали справи, суд доходить наступного.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з диспозицією ст.124 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, оглядом матеріалів об`єднаних в одне провадження адміністративних справ наразі встановлено, що при складані протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №053434 від 08.07.2023 року та серії ААД №053433 від 08.07.2023 року (а.с.1,7) працівником поліції неналежно встановлено особу правопорушника, що мало наслідком невірного зазначення прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, " ОСОБА_4 ", оскільки у відповідності до оглянутого в судовому засіданні паспорта громадянина України серії/номер НОМЕР_6 прізвище останнього " ОСОБА_3 ".

Окрім того, при складані вказаного протоколу серії про адміністративне правопорушення серії ААД №053434 від 08.07.2023 року та серії ААД №053433 від 08.07.2023 року працівником поліції не зазначено прізвище та адреса потерпілого, що при наявності такого має обов`язково зазначатись за його змістом у відповідності до вимог ч.1 ст.256 КУпАП.

З наведених підстав дані протоколи про адміністративне правопорушення суд визнає неналежними та недопустими доказами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до п.п.1 п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, що серед решти визначає особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додається схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу. Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Всупереч вказаним вимогам зворотній бік схеми місця ДТП (а.с.8) не містить назви страхової організації, яка видала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стосовно пошкодженого автомобіля "Mersedes-Benz Sprinter", державний номерний знак НОМЕР_3 , а також відсутня вказівка порушення пункту Правил дорожнього руху жодим з двох її учасників, а надто щодо ОСОБА_2 , що визначає недопустимість даного доказу.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, зокрема з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п.п.1 п.2 п.5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції здійснюється застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог п.2,5 розділу ІІ вказаної Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При цьому, доданий до матеріалів справи диски із відеозаписами (а.с.4,10) в обсязі двох відеофайлів ідентичних назв та змісту не є безперервними, не містять відомостей щодо виявлення та огляду транспортних засобів ані особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ані потерпілого, визначення їх розташування на проїзній частині та візуального виявлення характериних для обставин даного адміністративного правопорушення певних механічних пошкоджень автомобілів, складання схеми місця ДТП, роз`яснення поліцейським прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим дані відеозаписи є неналежними та недопустими доказами.

Також зі змісту складеного відносно ОСОБА_5 протоколів про адміністративне правопорушення від 08.07.2023 року серії ААД №053433 та серії ААД №053434 вбачається, що в графі свідки відомості відсутні.

Інші належні та допустимі докази, які б засвідчували обставину винуватості вчинення саме ОСОБА_5 правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, включно з урахуванням того, що відсутність належно оформлених протоколів про відповідні адміністративне правопорушення не становить можливості встановленя вини певної особи у їх вчиненні та вирішення питання справедливого та об`єктивного притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, наявність у діях ОСОБА_2 ознак порушення саме п.13.3 Правил дорожнього руху, виключно за порушення лише якого в протоколі про адміністративне праворушення їх кваліфіковано за ст.124 КУпАП, при зустрічному роз`їзді, а також подальше залишення ним місця ДТП, до якої він причетний, його дії стосовно чого кваліфіковано за ст.122-4 КУпАП, не є доведеною поза розумним сумнівом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року в справі "Коробов проти України"), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року в справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом передусім на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно оформлення якого законом встановлено вимоги, обов`язкові до виконання усіма повноважними на його складання суб`єктами, недотримання яких унеможливлює об`єктивний та справедливий розгляд даної справи з незалежних від суду причин, вказані обставини становлять визначені законом підстави закриття провадження в даній справі у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами складу вказаних у протоколі правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП, у діях ОСОБА_2 , оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд визнає необгрунтованим клопотання сторони захисту щодо повернення протоколів про адміністративні правопорушення у даній справі органу, що їх склав, для належного оформлення, оскільки наведені захисником положення певних постанов Пленуму Верховного Суду України та Пленуму Вищого спеціалізованого суду України мають рекомендаційний характер та у даному конкретному випадку не відповідають встановленим подоженнями ст.1 КУпАП його завданням.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.1, 7, 9, 36, 221, п.1 ст.247, ст.251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку з вісутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим, до Вінницького апеляційного суду області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.