Справа № 297/1048/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, зі слів раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб.
Постановлено до строку затримання ОСОБА_1 врахувати час його затримання з 19 квітня 2022 року о 23:30 годині.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Згідно з постановою, 19 квітня 2022 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, на напрямку 256 прикордонного знаку (територія Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району, Закарпатської області) на відстані 100 метрів до державного кордону прикордонним нарядом «Секрет» у складі старшого прикордонного наряду «Секрет» лейтенанта ОСОБА_2 та молодших прикордонного наряду «Секрет» штаб-сержанта ОСОБА_3 та майстер-сержанта ОСОБА_4 було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за спробу незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон із України в Угорщину. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення в складі групи осіб, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність оскаржуваної постанови, просить її змінити. Зазначає, що накладене на нього місцевим судом адміністративне стягнення є занадто суворим, позаяк на його переконання, таке не відповідає тяжкості вчиненого ним проступку. Звертає увагу на те, що раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину визнав, щиро розкаявся, перешкод у встановленні істини не чинив, відтак просить змінити оскаржувану постанову у частині накладення адміністративного стягнення призначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , береться до уваги те, що ОСОБА_1 було відомо про те, що подана ним особисто апеляційна скарга розглядатиметься у суді апеляційної інстанції, однак жодних заяв про відкладення апеляційного розгляду на інший день та відомостей про поважність причин своєї неявки ОСОБА_1 не подавав. З огляду на те, що розгляд справи неодноразово відкладався, а саме 25.04.2023 (а. с. 16); 27.07.2023 (а. с. 18), тому, на переконання апеляційного суду, неявка ОСОБА_1 , з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, згідно з даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №141931 від 20 квітня 2022 року, 19 квітня 2022 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, на напрямку 256 прикордонного знаку (територія Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району, Закарпатської області) на відстані 100 метрів до державного кордону прикордонним нарядом «Секрет» у складі старшого прикордонного наряду «Секрет» лейтенанта ОСОБА_2 та молодших прикордонного наряду «Секрет» штаб-сержанта ОСОБА_3 та майстер-сержанта ОСОБА_4 було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за спробу незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон із України в Угорщину. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення в складі групи осіб, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення від 20 квітня 2022 року, складений відповідно до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, зокрема містить відомості про те, ОСОБА_1 володіє українською мовою та послуг перекладача не потребує, а також не потребує послуг захисника, надав пояснення на окремому аркуші, протокол власноручно підписав, який оформлений компетентним органом у межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи (а. с. 3).
Викладені у протоколі обставини підтверджуються і протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 19.04.2022 (а. с. 1).
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник групи дільничних інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), лейтенант ОСОБА_2 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеним доказам, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.
Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що начальник групи дільничних інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), лейтенант ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Разом із тим, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи.
Відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі перетину державного кордону України поза пунктом пропуску у складі групи осіб.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Згідно зі ст. 12 Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).
Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.
Зі змісту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що підтвердив особисто під час розгляду справи у місцевому суді. Водночас апелянт вважає, що накладене на нього місцевим судом адміністративне стягнення є занадто суворим, позаяк на його переконання, таке не відповідає тяжкості вчиненого ним адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та необхідність накладення саме такого виду адміністративного стягнення. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні які-небудь переконливі відомості, що характеризують особу правопорушника, які б давали суду підстави для призначення більш м`якого адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає, що вказані доводи є непереконливими, і такими, що жодним чином не впливають на вид накладеного адміністративного стягнення.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про пом`якшення призначеного стягнення апеляційний суд бере до уваги і те, що ОСОБА_1 діяння скоєно в умовах воєнного стану в Україні.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження, у тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_1 , які б давали підстави для зміни призначеного йому адміністративного стягнення із пом`якшенням такого.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН