Справа № 366/3045/23
Провадження №3/366/2191/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (смт. Іванків), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

05.10.2023 року матеріали справи надійшли до суду.

Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Перевіривши подані до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне з доданими до нього документами складений неправильно та підлягає поверненню, виходячи з такого.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положення ст. 256 КУпАП є імперативними в частині зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення та підлягають виконанню всіма без виключення посадовими особами, які уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення, що визначені у ст. 255 КУпАП.

Згідно з п.п. 1,12 та 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 (далі Інструкція № 1376), складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Проте, перевіривши протокол про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що він складений неправильно, з огляду на таке.

Відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП настає у разі торгівлею пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 156 КУпАП, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини регулюються законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах від 27.12.2010 року № 1251 та іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. З статті 156 КУпАП, полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі. До того ж не має значення наявність та дійсність акцизних марок тощо.

Оскільки відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення встановлених законодавством правил у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення та регулюється спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють такі суспільні відносини, диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

Всупереч цьому, зміст об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його вчинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого порушення, без посилання на норму Закону, що є недопустимим, так як це, зокрема, порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім цього, санкція ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачає накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, проте, в матеріалах справи відсутні дані про гроші, отримані від реалізації, які повинні бути вилучені у правопорушника, а також про продану пачку цигарок.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

У графі протоколу, складеному відносно ОСОБА_1 «до протоколу додається» зазначено, що до нього додаються матеріали адміністративної справи, проте, які це саме матеріали, яка їх кількість, коли, де та від кого вони отримані не зазначено.

Такий недолік, крім іншого, порушує право особи на захист, оскільки особа не може належним чином врахувати докази, на підставі яких їй інкримінується відповідне правопорушення, а тому, не може завчасно та належним чином підготувати свою позицію захисту в судовому засіданні

При цьому, є незрозумілим зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення терміну «матеріали адміністративної справи», оскільки провадження у справі відбувається в рамках КУпАП, який регулює питання розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Поняття «адміністративна справа» наведене у ст. 4 КАС України.

Згідно з п. 1 та 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Про який публічно-правовий спір йде мова в рамках розгляду цієї справи незрозуміло.

Щодо інших матеріалів справи про адміністративні правопорушення

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом

З матеріалів справи слідує, що вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП не дотримані, зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмове пояснення ОСОБА_2 від 30.09.2023 року, зі змісту якого неможливо зрозуміти, у якому саме магазині по АДРЕСА_1 , у якого саме продавця вона придбала цигарки, які це саме цигарки та за яку суму коштів їх придбано.

Інших пояснень з описаним змістом інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення матеріал справи не містять (окрім пояснень письмових, згідно з якими особи від дачі показань відмовились на підставі ст. 63 Конституції України).

Також до протоколу не долучено інших доказів, які б свідчили про фактичні обставини продажу цигарок, зокрема файлів відеозапису, тоді як згідно з вимогами Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, поліцейські можуть застосовувати безперервний відеозапис і відповідно, не позбавлені можливості долучати такі відеозаписи як докази у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного незрозуміло, яким чином на основі таких зібраних доказів уповноваженою особою прийнято рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки зібрані матеріали аж ніяк не свідчать про його причетність до інкримінованого правопорушення.

Це є недотримання уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення принципу доказування «поза розумним сумнівом», а також свідчить про упередженість прийнятого рішення, що не відповідає «всебічному» завданню провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначеному у ст. 245 КУпАП.

Наведені недоліки свідчать про недотримання посадовою особою, уповноваженою на складання протоколів про адміністративне правопорушення вимог ст. 256 КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Хоча зазначена постанова пленуму ВС України приймалась у сфері правопорушень на транспорті, її застосування є доцільним та правомірним при виявлені недоліків в інших матеріалах справ про адміністративні правопорушення, що визначені КУпАП.

Керуючись вимогами ст.ст. 254, 256, 278, 280 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,

повернути до відділення поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області (Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Київська, 25) для належного оформлення та усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.П. Слободян