Справа № 302/477/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гаврилець М. Б.
в с т а н о в и в :
Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
Відповідно до постанови, 05.03.2023, о 20 год 05 хв, по вул. Г. Добри, у смт Міжгір?я Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Гаврилець М. Б. вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, - просить її скасувати. Апелянт стверджує, що місцевий суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та його доньки про те, що ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу не перебував, у вказаному у протоколі місці та в зазначений час автомобілем керувала його донька. Відеозапис, який міститься у матеріалах справи, не можна брати до уваги, оскільки на відео не зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 , натомість воно починається з моменту, де ОСОБА_1 стоїть поруч з транспортним засобом. Окремо адвокат Гаврилець М. Б. звертає увагу на порушення поліцейськими алгоритму дій при виконанні приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), оскільки на місці зупинки автомобіля працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти освідування. Апелянт звертає увагу на те, що у протоколі взагалі відсутні будь-які дані про відеозапис з місця події, немає відомостей щодо номеру бодікамери, відеозйомка не є безперервною. Окрім того, вказує на те, що при оформленні протоколу були відсутні свідки. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників, адвокатів Говрилець М. Б. та Кондратенко Д. В., яких повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи 12.09.2023, і від яких не надходило жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на інший день. Тому, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає, що неявка цих осіб не перешкоджає розгляду справи.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За змістом п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №126721, 05.03.2023, о 20 год 05 хв, по вул. Г. Добри, у смт Міжгір?я Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від надання пояснень з приводу вказаних у протоколі обставин та від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився.
Зі змісту рапорту працівника поліції Черничка В. убачається, що поліцейські, зупинивши автомобіль марки «Volkswagen Jetta» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , запропонували йому пройти освідування у медичному закладі, оскільки у працівників поліції виникли сумніви щодо тверезості водія. Однак, прибувши до закладу охорони здоров`я водій від проходження освідування відмовився, за що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 4).
З наявного у матеріалах справи відеозапису, який міститься на DVD-диску, убачається, що у нічний час доби, ОСОБА_1 виходить з автомобіля з боку водійського сидіння та починає спілкування з працівниками поліції, при цьому запитує, які документи необхідно їм надати. На відеоматеріалі також видно доньку ОСОБА_1 , яка перебуває з протилежного боку від місця водія. Поліцейський звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, і власне водій особисто підтверджує, що вживав алкогольні напої та не заперечує необхідність оформлення відповідних документів, погоджується з тим, що порушив Правила дорожнього руху. На пропозицію проїхати до лікарні, ОСОБА_1 повідомив, що піде пішки. Також наявним відеозаписом підтверджується те, що у цей час донька ОСОБА_1 сіла за кермо автомобіля й від`їжджає. Надалі, на відеоматеріалі зафіксовано, що ОСОБА_1 прибув до закладу охорони здоров`я, де йому були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також процедуру проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 висловив заперечення, що не керував транспортним засобом, оскільки до медичного закладу він прийшов пішки. Також працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що оскільки об`єктивної змоги провести огляд на місці зупинки автомобіля не було, то його було запрошено до медичного закладу. В подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та вже після того, як працівником поліції повідомлено йому про наслідки відмови від огляду, ОСОБА_1 пояснив свою відмову тим, що за кермом був не він, а його донька, тому пропозицію йому висунуто неправомірно (а. с. 6).
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що місцевий суд взяв до уваги і пояснення свідка - інспектора СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 , який безпосередньо у суді пояснив, що 05.03.2023 перебував у службовому наряді та отримав інформацію про перебування ОСОБА_1 у кафе «Фортуна», що в смт Міжгір?я та вживання ним алкогольних напоїв, з метою перевірки отриманої інформації та недопущення керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, разом із напарником на службовому автомобілі припаркувалися неподалік від вказаного кафе та через деякий спостерігали як із приміщення кафе вийшов ОСОБА_1 разом із іншими особами та сів за кермо автомобіля марки «Volkswagen Jetta», який працівники поліції у подальшому зупинили. З боку водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 , при спілкуванні з яким було чутно запах алкоголю з ротової порожнини. З цих причин, та зважаючи на те, що їх не забезпечено газоаналізаторами «Драгер», водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 спочатку погодився пройти медичний огляд в медичному закладі, при цьому наполягав, що до лікарні піде пішки. В цей час донька ОСОБА_1 сіла за кермо вищевказаного автомобіля й направилася до лікарні. Його напарник, в якого була увімкнена бодікамера також поїхав на службовому автомобілі до лікарні, а він із ОСОБА_1 направилися до медичного закладу пішки. Вже перебуваючи в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, вказуючи на те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, від отримання якого ОСОБА_1 відмовився. Наступного дня, готуючи матеріали для подання за належністю, він звернувся до власника кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зняв на телефон запис із камери відеоспостереження в тій частині, коли ОСОБА_1 , вийшовши із кафе та сівши до автомобіля поїхав. При цьому власник кафе йому зауважив про неправильне налаштування часу в системі відеоспостереження, яке було налаштоване більш як на годину пізніше реального часу. Додатково зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначався час вчинення та складання протоколу виходячи з часу, який був відображений на мобільному телефоні й не виключає налаштування часу на бодікамері з незначною похибкою.
Також судом досліджено відеозапис із камер відеоспостереження кафе «Фортуна», про який зазначав інспектор СРПП ОСОБА_2 та з якого вбачається як із приміщення вказаного кафе виходить ОСОБА_1 , сідає за кермо автомобіля марки «Volkswagen Jetta» та розпочинає рух.
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Черничка В. В., який склав протокол про адміністративне правопорушення був упереджений під час спілкування та при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського Чернички В. В. у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, і такі апеляційним судом відхиляються.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції та відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
При перевірці висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.
Апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на законність, обґрунтованість та правильність висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та його доньки про те, що ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу не перебував, у вказаному у протоколі місці та в зазначений час автомобілем керувала його донька. Вказані твердження, з огляду на сукупність письмових та відеодоказів, а також зі змісту наданих під час судового розгляду пояснень свідка - працівника поліції, апеляційний суд відхиляє, оскільки наявними у справі доказами безумовно підтверджуються той факт, що у вказаному у протоколі місці та у зазначений час, а саме 05.03.2023, о 20 год 05 хв, по вул. Г. Добри, у смт Міжгір?я Хустського району Закарпатської області, транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , керував саме ОСОБА_1 , а не інша особа, тобто його донька.
На підтвердження того, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи не відповідають дійсності, і є такими, що викликають сумніви, апелянтом не надано жодного переконливого доказу. Натомість на відеозаписі, який досліджений апеляційним судом, відображена подія за участі ОСОБА_1 , де у хронологічній послідовності зафіксовано як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так і те, що ОСОБА_1 не заперечував ні факт керування ним транспортним засобом, ні наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), які поліцейські неодноразово озвучили ОСОБА_1 , а також зізнання ОСОБА_1 про те, що напередодні він вживав алкогольні напої.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не запропоновано пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу, є такими, що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі виявлення працівниками поліції у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.
Отже, матеріалами справи достовірно підтверджується, що працівники поліції діяли у відповідності до встановлених законом вимог, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, обґрунтовано направили його на освідування до закладу охорони здоров`я. При цьому, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто відомостей про те, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, приписи та вимоги Порядку та Інструкції.
Безпідставними апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, який міститься на DVD-диску, не слід брати до уваги, оскільки відео не є безперервним, у протоколі взагалі відсутні будь-які дані про відеозапис з місця події, немає відомостей щодо номеру бодікамери.
Наведені апелянтом доводи в цій частині носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли ставити під сумніви достовірність проведеного відеозапису, такі не ґрунтуються на приписах чинних нормативно - правових актів, які б зобов`язували відомості про відеозапис, долучений до матеріалів справи, вносити до протоколу про адміністративне правопорушення.
Підстави вважати, що наявний відеозапис є недопустимим доказом у справі, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на відеоматеріалі зафіксовані усі процесуальні дії, які повинен був вчинити поліцейський при направленні водія на освідування та при проведенні освідування. Тому, доводи апелянта в цій частині апеляційним судом визнаються як такі, що не впливають на викладені у судовому рішенні висновки.
Відтак, у результаті дослідження та перевірки наявних у матеріалах справи доказів, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис сфальсифікованим, а доводи апелянта слушними. Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
При оцінці тверджень апелянта про те, що при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не залучались свідки, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч.2 ст.266 КУпАП, якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Наведений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у Розділі Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (далі - Інструкція).
Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка об`єктивно дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який відмовився від проходження освідування у медичному закладі.
Апеляційний суд вважає, що наявний у матеріалах справи відеозапис за участі ОСОБА_1 дає можливість встановити узгодженість цього доказу з іншими письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , та адвокат Гаврилець М. Б., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Гаврилець М. Б. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН