Справа № 713/2796/23
Провадження №3/713/1285/23
ПОСТАНОВА

іменем України

20.09.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря судових засідань Матейчук-Степан Л.Ю., захисника Гакмана С.П. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Вижницького районного відділу поліції Головного управління поліції України у Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, студента Чернівецького інституту МГУ ,-

у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 5 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.09.2023 року, о 00:46 год., по вул. Шевченка,4 , смт.Берегомет Вижницького району ,Чернівецької області керував транспортним засобом Renault Laguna державний номерний знак НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія , відповідної категорії , а саме категорії «В». Правопорушення вчинено повторно протягом року за ст.126 ч.1 КУпАП від 22.12.2022 року, чим порушив п.п. 2.1 а, 2.1 Б Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.5 КУпАП

Крім того, ОСОБА_1 01.09.2023 року, о 00:46 год., по вул. Шевченка,4 , смт.Берегомет Вижницького району ,Чернівецької області керував транспортним засобом Renault Laguna державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Результат позитивний, 1,81 проміле.

Cвоїми діями, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Захисник в судовому засіданні надав свої заперечення в якому вказує, що факти, які двічі призвели до притягнення заявника до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, по суті, стосувалася тих самих фактів стосувалося поведінки заявника в одну й ту ж дату, в один і той же проміжок часу, в одному і тому ж місці.

Згідно даних відеозапису 01.09.2023 року, на місці зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 відносно нього було поліцейським розглянуто адміністративну справу та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Як вбачається з матеріалів справи через 2 дні тим же поліцейським ОСОБА_2 було на нього складено протокол за теж порушення, але вже його дії кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП

Наведений факт свідчить про те, що його намагаються притягнути вдруге до адміністративної відповідальності за теж саме порушення, що є незаконним. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В справі протокол складено 3 вересня 2023 року в 11 год.46 хв., а порушення сталось та порушника виявлено 1 вересня 2023 року в 00 год 46 хв. Тобто через 58 годин.

Вказані порушення унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, вказував, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення видно, що поліцейським при складенні протоколу про адміністративне правопорушення допущені порушення вимог чинного законодавства, які унеможливлюють притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення, було начебто встановлено, що 01.09.2023 року о. в смт. Берегомет по вул. Шевченка, 3 ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння .

Відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG &аов; Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014 належать: Газоаналізатор Drager Alcotest 3000, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, Гaзoaнaлiзaтop Prager Alcotest з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest XT.

Газоаналізатор Drager Alcotest 6810 у зазначеному реєстрі - відсутній. З матеріалів справи вбачається, що перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводилася за допомогою приладу Газоаналізатор Drager Alcotest 6810, тому, враховуючи наведене вище, його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Відповідно до п. 1 Розділу II Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом З Розділу II цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.3 та п. 4 Інструкції Розділу II поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Згідно Інструкції з експлуатації приладу Drager «Alcotest 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що прилад має проходити калібрування кожні шість місяців.

Відповідно до роздруківки приладу Drager «Alcotest 6810» останнє калібрування приладу відбулось ще 22.01.2022 року, тобто з порушенням шестимісячного строку.

Враховуючи викладене, вважають, що поліцейський при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний допустимими доказом в розумінні ст.251 КУпАП. а інші докази не підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 передбачених законом ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, які були б підставою для вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративних правопорушень за ч. 5 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,відносно ОСОБА_1 , необхідно закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд заслухавши, доводи захисника, дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ст. 14 ЗУ "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України N 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 та п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 р. N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП доведена поза розумним сумнівом наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу на місці зупинки від 01.09.2023 року , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від 01.09.2023 року в якому вказано, що при огляді на визначення стану алкогольного сп`яніння , який проводився в установленному законом порядку за допомогою приладу Драгер 6810 з ОСОБА_1 в якого виявлено різкий запах алкоголю з ротової порожнини , результат позитивний, 1,81 проміле, результатом тесту від 01.09.2023 року, відео з боді камери поліцейського.

Суд відхиляє твердження адвоката про закінчення терміну повірки Драгера, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд , оскільки ним не спростовано належними та допустимими доказами факту закінчення терміну . Також наявність порушення цієї вимоги щодо періоду калібрування газоаналізатора недостатньо для виправдання водія та не притягнення його до адміністративної відповідності по ст. 130 ч.1 КУпАП. Крім цього, суд аналізує в цілому обставини справи.

Крім того як вбачається з дослідженого оптичного диску DVD-R, ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду на стан сп`яніння на приладі «Драгер», та не мав заперечень, які б свідчили про не згоду з складеними відносно нього адміністративними матеріалами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність досліджених судом доказів і викладених обставин, по справі не вбачається.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника про закриття провадження у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Судом не встановлені обставини, які пом`якшують відповідальність правопорушника.

Виходячи з викладеного приймаючи до уваги вказані обставини суд призначає ОСОБА_1 покарання в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом строком один рік . На думку суду саме такий вид та міра покарання будуть сприяти вихованню та не допущенню вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір .

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.126 ч.5 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено уст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 5 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності протягом року будь-якого з порушень, передбачених частинами 2- 4 ст. 126 КУпАП.

Так, до матеріалів справи долучено, як доказ, лише довідку, яка видана Вижницьким РВП від 05.09.2023 року про те, що згідно бази ГЦС МВС ОСОБА_1 , протягом календарного року до адміністративної відповідальності притягувався 02.08.2023 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Однак, суд критично оцінює цю довідку, оскільки підтвердженням відповідного факту, у даному випадку притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 2 - 4 ст. 126 КУпАП, може бути лише процесуальний документ, зокрема, належним чином завірена копія постанови, яка працівниками поліції не долучена до матеріалів справи.

Крім того захисником надано копію витягу з системи дія про те, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності тільки 01.09.2023 року в момент складання протоколу.

Отже, слід зазначити, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б доводили вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись єдиним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки оцінка наявних у справі доказів, як це передбачено положеннями ст. 252 КУпАП, повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 6673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно дост. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, 126 ч.5, ст. ст. 13, 16, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 126 ч.5 КУпАП ,- закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК