Березівський районний суд Одеської області
27.09.2023
Справа № 494/1099/23
Провадження № 3/494/649/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.,

за участю прокурора -Матвійчук В.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався протягом року, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі змінами та доповненнями (далі КупАП),

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Одеській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу №1376/2023 від 14.06.2023 року про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника фінансового відділу Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, являючись суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушив, встановлені п.2 ч.1 ст.25 вищевказаного закону обмеження щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, а саме входить до складу засновників та бенефіціарів фермерського господарства « ОСОБА_1 » (ЄДРПО НОМЕР_1 ), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2ст.172-4 КУпАП.

В судових засіданнях ОСОБА_1 винним себе не визнавав, надав пояснення, що дійсно має дві земельні ділянки та в 2001 році ним було створено фермерське господарство, однак 03.02.2021 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника фінансового відділу Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, тому дотримуючись чинного законодавства про запобігання корупції, 15.02.2021 року була затверджена нова редакція Статуту ФГ « ОСОБА_1 », яким до складу господарства було включено ОСОБА_2 та призначено її головою фермерського господарства. Таким чином ОСОБА_1 припинив свої повноваження на посаді голови вказаного господарства. Будь-якого прибутку від підприємства він не отримував, що підтверджується відповідною довідкою. Також, він надсилав листа до Національного агентства з питань запобігання корупції із заявою від 15.02.2023 року щодо проведення перевірки, однак йому було відмовлено. Вказав, що намагався вчинити усі дії , щоб не порушувати закон та не мав на меті отримання жодного прибутку від фермерського господарства. На підтвердження своєї невинуватості надав письмові заперечення із додатками.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, оскільки вважає, що останній перебуваючи на посаді начальника фінансового відділу Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, являючись суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушив, встановлені п.2 ч.1 ст.25 вищевказаного закону обмеження.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 172-4 КУпАП «відповідальність настає за порушення особою встановлених законом обмежень щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації)».

Спеціальним законом, який встановлює зазначені в ч. 2 ст. 172-4 КУпАП обмеження є Закон України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані ОСОБА_1 суд вважає, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, вищезазначених вимог закону не було порушено, з оглядну на наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що він, перебуваючи на посаді начальника фінансового відділу Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, являючись суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушив, встановлені п.2 ч.1 ст.25 вищевказаного закону обмеження щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, а саме входить до складу засновників та бенефіціарів фермерського господарства « ОСОБА_1 », що має на меті одержання прибутку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» «особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється: входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді)), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України, крім випадку, передбаченого абзацом першим частини другої цієї статті».

Сторонами не оспорювалось доведення обставин перебування ОСОБА_1 на посаді начальника фінансового відділу Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області та щодо його належності до суб`єктів правопорушень, пов`язаних з корупцією, що також підтверджено копіями відповідних документів, долучених до справи.

Обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, а відсутність хоча б однієї з цих ознак свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, об`єктом адміністративного правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, є суспільні відносини, пов`язані із забороною отримання особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування інших доходів, не пов`язаних зі здійсненням їх владних повноважень; предмет правопорушення дохід від забороненої діяльності, винагорода від роботи за сумісництвом; об`єктивна сторона правопорушення характеризується активними діями щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті отримання прибутку; суб`єкт правопорушення особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»); суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини.

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та до 15.02.2021 року був керівником ФГ « ОСОБА_1 », з 15.02.2021 року вказане господарство очолила ОСОБА_2 , про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2021 року.

Більш того, згідно довідки ФГ «Павліченко С.О.» №01 від 14.07.2023 року вбачається, що земельна ділянка, яка видана для ведення селянського (фермерського) господарства у постійне користування, площею 1,42 га та земельна ділянка, яка видана для ведення селянського (фермерського) господарства у приватну власність площею4,19 га ОСОБА_1 дійсно входить у склад ФГ « ОСОБА_1 ». ФГ « ОСОБА_1 » за період з 15.02.2021 року по теперешній час не здійснювало жодних нарахувань та виплат ОСОБА_1 .

Окрім цього, ОСОБА_1 подав заяву від 15.02.2023 року про проведення перевірки від 15.02.2023 року, на що була надана відповідь Національного агентства з питань запобігання корупції, про повернення запитів без розгляду.

Більш того, суд враховує, що ОСОБА_1 не отримував жодного прибутку з 15.02.2021 з даного фермерського господарства, що свідчить про те, що останній не мав мети отримання прибутку від ФГ.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив всі дії, які від нього залежали для виходу з керівництва ФГ «Павліченко С.О.» до 18.02.2021 року та будь-яких доказів отримання прибутку від цього підприємства за період з 15.02.2021 по сьогоднішній день відсутні, що в свою чергу виключає наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Також суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема відсутність складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом були оцінені докази, наявні в матеріалах справи за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

З огляду на викладене вище, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження факти вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, та не доведено наявності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Дані висновки, окрім Закону, узгоджуються і з судовою практикою під час розгляду судами аналогічних справ.

У відповідності до вимогст.62 Конституції України «особа не зобов`язана доводити свою невинуватість. Крім того, згідно чинного законодавства, вина особи у вчиненні будь якого проступку (в тому числі адміністративного правопорушення ), повинна бути доведена в установленому законом порядку тобто, в межах процедури, чітко визначеної нормативно правовим актом».

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Відповідно до ст.9 ч.1 КУпАП, «адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

«Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адімнправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноважеими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в междах їх компетенції у точній відповідності з законом» (ст.7 КУпАП).

За положеннями ст.245 КУпАП «завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом».

Суд, відповідно дост.252 КУпАП, «оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю».

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог пункту2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст. 172-4 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення

Керуючись Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», ст.172-4, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.172-4 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Повний текст виготовлений та підписаний 02.10.2023 року

Суддя І.А. Римар