Справа № 559/2976/23
Номер провадження 3/559/1593/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року місто Дубно Рівненська область

Cуддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., за участі:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Лопухович А.О.

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м.Дубно адміністративні матеріали, які надійшли від УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно протоколу працюючу молодшою медсестрою Смизької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП і вимоги ст. 63 Конституції України роз`яснені),-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20.08.2023 серії ААД №084811 20.08.2023 о 13 год. 00 хв. Рівненська обл.. Дубенський р-н, с.Буща пров.Робочий, 11, водій ОСОБА_1 керуючи т/з «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та здійснила наїзд на тварину (кінь), якої перебігав проїзну частину (ґрунтова дорога). В результаті ДТП транспортний засіб та тварина отримали пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3 «Б» ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Особа стосовно якої складено протоко про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала, пояснила наступне. Працює вона на посаді молодшої медсестри Смизької амбулаторії загальної практики сімейної медицини та по сумісництву на посаді фельдшера з обслуговування с.Буща. 20.08.2023 вранці вона була у церкві, під час служби стало погано дитині ОСОБА_3 , 2003 р.н. і вона надавала їй невідкладну медичну допомогу. Відразу після цього, дитину забрав її батько ОСОБА_4 додому, а вона пішла додому за необхідними препаратами та апаратами щоб поїхати до дитини та в повній мірі оцінити її стан здоров`я. Коли вона їхала на своєму автомобілі, раптово на дорогу вискочив кінь та пошкодив її автомобіль. Оскільки автомобіль міг надалі продовжити рух, а тварина побігла, власника поруч не було, то вона продовжила свій рух до хворої дитини, оскільки часу затримуватися не мала. По дорозі зустріла власника коня ОСОБА_2 , якому повідомила про обставини події. Коли поверталася назад, знову зустріла ОСОБА_2 , який сказав, що викличе ветеринара, на що вона не заперечувала. Повернувшись додому, загнала автомобіль в двір. Через деякий час прийшов ОСОБА_2 та почав вимагати щоб вона виплатила йому половину вартості коня, так як його потрібно буде здавати, інакше викличе поліцію. ЇЇ провини у наїзді на коня не було і вона не заперечила, щоб викликати поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції, запропонували їй написати пояснення і підписати документи. Працівникам поліції вона пропонувала піти на місце події, що розповісти про обставини, але вони відмовилися і сказали, що їм цього не потрібно. Уникнути зіткнення із конем вона не мала можливості, правил ПДР не порушувала. 23.08.2023 подала заяву до поліції про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за неналежне утримання домашніх тварин.

В судовому засіданні захисник адвокат Лопухович А.О. пояснила, що на її думку в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення ПДР, доказів такого порушення матеріали справи не містять. ДТП сталася з причини раптової появи коня, який був без нагляду власника, на дорозі. Уникнути зіткнення ОСОБА_1 не мала можливості. Працівники поліції не встановили всіх обставин справи, не мали бажання заслухати пояснення ОСОБА_1 на місці події, лише формально склали протоколи. В решті захисник надала пояснення згідно поданої заяви (а.с.11-13), провадження у справі просила закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 20.08.2023, близько 13 год. ОСОБА_1 , повідомила йому, що його кінь вибіг на дорогу, і вона не мала можливості уникнути зіткнення. До коня він викликав ветеринара. Кінь зламав ногу, тому він його здав. 13.09.2023 відносно нього була винесена постанова за ч. 2 ст. 127 КУпАП, за те, що він залишив без нагляду на лінії відведення дороги коня та випасав його, та накладено штраф в розмірі 340 грн., який він уже оплатив.

Заслухавши пояснення сторони захисту та ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252,280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.256КпАП України встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, мотивів і форми вини.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд та іншого майна, тобто відповідальність по даному Закону настає, якщо порушення правил дорожнього руху призвело до пошкодження інших транспортних засобів, автомобільних доріг та належного третім особам майна.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №084811 від 20.08.2023, посадовою особою, яка складала його зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3 «Б» ПДР.

Відповідно до п. 2.3 «Б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як вбачається з поданих матеріалів, відсутні докази вини водія ОСОБА_1 та докази того, що вона не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно зреагувала на її зміну, відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі та взагалі мала технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоду.

Поясненнями водія, стверджується та обставина, що тварина різко вибігла на дорогу, що і стало причиною ДТП.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження механізму та обставин наїзду на тварину.

Свідків чи очевидців подій працівники поліції не встановили, на місце ДТП з ОСОБА_1 не виїжджали.

Власник тварини (коня) ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди був відсутній, тварина перебувала без його нагляду.

Відповідальність погоничів тварин за порушення Правил дорожнього руху передбачена ст.127 КУпАП.

Як було встановлено в судовому засіданні, згідно постанови серії БАА №926220 від 13.09.2023 власника тварини (коня) - ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 127 КУпАП, а саме за те. що 20.08.2023 о 13 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , будучи погоничем тварин, залишив на лінії відведення дороги тварину коня, без нагляду та випасав там його, чим порушив п.7.7 «В» ПДР(а.с.25).

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України,особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Враховуючи вищевикладене та те, що, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, обставини події дорожньо-транспортної пригоди, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №084811 складеному за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 та долучені до нього матеріали, належним чином не відображають, які саме конкретні дії водія в порушення вимоги п.2.3 «Б» Правил дорожнього руху України, призвели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Самі по собі матеріали, долучені до вищевказаного протоколу, не дають чіткої та повноцінної можливості уявити та зрозуміти, в чому саме полягало порушення водієм Правил дорожнього руху України, та фактично, жодним чином не вказують на наявність факту беззаперечної вини даного водія у виникненні дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з чим, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, суддя дійшов до висновку, що винесення постанови про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , з урахуванням наведених обставин є недопустимим, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до п.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.124, 247, ст.256 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчиненян адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець