КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/10314/23 Головуючий у 1 інстанції: Єросова І.Ю.

Провадження №33/824/3657/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

31 серпня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ігнатенко Всеволода Владиславовича - представника ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення увигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду, 06 липня 2023 року адвокат Ігнатенко В.В. - представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 рокуна підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на порушення поліцейськими інструкції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме копія протоколу про адміністративне правопорушення містить розбіжності з оригіналом ААД № 264834, а також з протоколу вбачається що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки, проте з матеріалів справи наявні докази того , що ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я лейтенантом Панчуком Б.В.

Звертає увагу суду на те, що зазначені поліцейським ознаки наркотичного сп'яніння в ОСОБА_1 не вбачались .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Ігнатенко В.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом серії ААД №264834 від 25.05.2023 року ОСОБА_1 25.05.2023 р. о 20:40 год. у м. Києві по Гостомельському шосе 1/1 керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Визнаючи винним ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав, що матеріали справи містять докази його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксовано на відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського №472096 (відеозапис 21:04 год.), що відображено у протоколі.

Крім того, суд першої інстанції зауважив, що ОСОБА_1 був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений за його відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП.

Проте апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП під порушенням зазначається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорониздоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, п. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що при оформлені протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було дотримано вимог КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції № 1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

В подальшому користуючись своєю владою, що підтверджується відео з боді камер поліцейських, спілкування поліцейських з водієм мав під собою характер тиску на водія з метою отримання від нього підтвердження вживання ним заборонених засобів, або відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (п. 2.9. а Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (п. 2.5. Правил дорожнього руху України).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, перераховані, зокрема, такі ознаки: запах алкоголю, порушення координації рухів, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння обличчя або неприродна блідість та ін.

Майже одразу після зупинки транспортного засобу, о 20:43:50 ОСОБА_1 запропонував інспектору поліції здійснити його огляд, на що поліцейський відповів - «навіщо лишній раз їхати».

О 20:44 ОСОБА_1 пройшов на вимогу інспектора огляд на наявність ознак наркотичного сп`яніння на місці.

Таких ознак за результатами перегляду судом відео з бодікамер поліцейських - не встановлено.

О 20:46 ОСОБА_1 погодився проїхати на вимогу інспектора поліції для проходження медичного огляду до закладу МОЗ.

Вище зазначене є очевидним доказом відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення визначеного ч.1 ст. 130 КУпАП.

Надалі працівники поліції почали здійснювати провокації до відмови водія від проходження огляду у закладі МОЗ, посилаючись на те, що на той момент не було вільного екіпажу і повідомляв про два варіанти: або їхати або відмовитись (20:50), хоча можливість доставлення до закладу охорони здоров`я так і не була надана.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП.

Суд першої інстанції на зазначені недоліки та порушення з боку поліцейських, уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки на думку апеляційного суду суд першої інстанції підмінив собою сторону обвинувачення, не врахував доводи та пояснення ОСОБА_1 , не надав оцінки законності отримання доказів та відмови від проходження медичного огляду, які на думку апеляційного суду отримані неправомірно, то усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ігнатенко Всеволода Владиславовича - представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду від 26 червня 2023 року скасувати, провадження по справі закрити.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.