КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4178/2023
Головуючий в суді І інстанції Мєлєшак О.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Лукашенка Миколи Павловича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в порушенні п. 2.5 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 536,80 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 21 червня 2023 року о 20 годині 35 хвилин по вул. О.Теліги, 9 в м. Києві керував автомобілем Honda д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, бліде обличчя, від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в закладі «Соціотерапія» водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У апеляційній скарзі захисника Лукашенка М.П. від 10 серпня 2023 року указано на незаконність та безпідставність постанови судді, ухваленої з порушенням норм матеріального права, та необхідність її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на наступне.

Так, в постанові суду зазначено, що начебто при розгляді справи адвокат зазначив, що вимога інспектора щодо проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною, але це не відповідає дійсності. Суть заперечень щодо складеного протоколу полягає в тому, що в дійсності водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що чітко видно на долученому до справі відеозаписі з камери поліцейського, адже на пропозицію поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти огляд і в подальшому виконував всі вимоги поліції, отже відмови не було як фактично, так і не зафіксовано на відео.

Вказував, що протокол складено безпідставно, оскільки на наданому відеозаписі ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, оскільки не перебував в стані сп`яніння та не вживав жодні заборонені речовини.

Наводив зміст Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, вказував, що виявивши ознаки сп`яніння, поліцейський мав би провести огляд на стан сп`яніння на місці, однак, як видно з відеозапису, огляд на стан сп`яніння на місці не проводився, ознак сп`яніння виявлено не було, адже про це поліцейський жодного разу не зазначив, і в порушення п. 10 вимог Інструкції, акт огляду не складався. Направлення, яке поліцейський мав видати водію, не було ні оголошено, не передано, хоч і вказано в протоколі, при цьому в направленні, яке є в матеріалах справи, зазначено, що водія інспектор доставив у заклад охорони здоров`я.

Вказував, що відповідно до вимог Інструкції, є очевидним, що інспектор не має права пропонувати пройти огляд або не проходити, а має обов`язок в разі наявності підстав діяти відповідно до інструкції, а саме направити водія до закладу охорони здоров`я. Але на відео жодних дій з направлення водія не зафіксовано, чим фактично інспектор і ввів в оману водія, адже водій неодноразово перепитував, чи це направлення обов`язкове, і якщо так, то він готовий його проходити. Але інспектор зазначив, що водій має право відмовитись, чим фактично ввів в оману, адже не повідомив, що відмова, як і стан сп`яніння, має однакові наслідки у вигляді однакового покарання.

Інспектор неодноразово зазначив, що в обох випадках буде складено протокол, що також ввело водія в оману, адже інспектор повідомив водію, що в будь-якому випадку протокол буде складено, при тому, що в разі успішного проходження огляду в закладі охорони здоров`я жодних протоколів не складається.

Безпідставність претензій інспектора підтверджується діями самого інспектора, який виявивши ознаки сп`яніння, не вжив заходів, які був зобов`язаний вжити, а саме передати автомобіль іншому тверезому водію, вилучити посвідчення водія, та не відсторонив водія від керування транспортним засобом.

Вказував, що відеозапис має перерви, що вказує на неповноту наданого відео.

Зазначив, що судом допущено розгляд справи щодо іншої особи, адже протокол № ААД 024220 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено щодо іншої особи, а саме щодо ОСОБА_3 , а суд ухвалив постанову щодо ОСОБА_4 .

В судове засідання, призначене на 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та захисник Лукашенко М.П. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, в зв`язку з чим апеляційним судом вирішено розглядати справу в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 024220 від 21 червня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 червня 2023 року 20:35, в якому зазначено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у водія виявлено ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, бліде обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці; в графі «Огляд проводився за допомогою» зазначено «відмова», в графі «Результати огляду» проставлено «відмова».

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга захисника Лукашенка М.П. не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку і така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 спочатку погодившись на проходження огляду, в подальшому (на відеозаписі о 20:59) дійсно двічі відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, причому другий раз - після роз`яснення поліцейським передбачених законом наслідків відмови від проходження медичного огляду у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР та ч. 1 ст. 130 КУпАП, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Наведеними обставинами спростовуються доводи апеляційної скарги щодо безпідставності складання протоколу, з посиланням на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, оскільки не перебував в стані сп`яніння і не вживав жодних заборонених речовин.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді блідості обличчя та тремтіння пальців рук, зіниць очей, які не реагують на світло, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає як безпідставні доводи апеляційної скарги, що поліцейськими не було виявлено у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, зважаючи на спростування таких доводів матеріалами відеозапису, на яких ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції № 1452/735 (тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, блідість обличчя) неодноразово озвучуються поліцейськими, зокрема о 20:38, 20:54, і зафіксовано, що працівник поліції перевіряє за допомогою світла від ліхтарика реакцію зіниць очей ОСОБА_1 на світло, проводить з ним тест на координацію рухів (час відеозапису 20:37, 20:38).

Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що поліцейським всупереч вимог Інструкції № 1452/735 не проводився огляд на стан сп`яніння на місці та складався акт огляду на стан сп`яніння, враховуючи, що розділом ІІ вказаної Інструкції передбачено проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів лише у разі виявлення ознак алкогольного, а не наркотичного сп`яніння, що випливає із самої назви цього розділу.

Не ґрунтуються на вимогах Інструкції № 1452/735 доводи захисника в апеляційній скарзі, що направлення не було вручено водію, оскільки положеннями Інструкції № 1452/735 вручення копії направлення не передбачається.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що інспектор не має права пропонувати пройти огляд або не проходити, а має обов`язок в разі наявності підстав діяти відповідно до інструкції, а саме направити водія до закладу охорони здоров`я, враховуючи, що положеннями Інструкції № 1452/735 дійсно не передбачено примусової доставки водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, і водій на свій розсуд може відмовитись від проходження медичного огляду, однак при цьому несе ризик відповідних передбачених законом наслідків такої відмови.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про введення поліцейським в оману ОСОБА_1 , шляхом неповідомлення останнього, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння і підтвердження стану сп`яніння має однакові наслідки у вигляді однакового покарання, оскільки з відеозапису вбачається, що впродовж всього спілкування поліцейські неодноразово (зокрема, о 20:40 та 20:58) роз`яснювали ОСОБА_1 як наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, так і наслідки виявлення у нього ознак сп`яніння під час проходження медичного огляду.

Є неспроможними доводи апеляційної скарги про введення поліцейським в оману ОСОБА_1 , шляхом повідомлення останнього, що протокол буде складено в будь-якому випадку, зважаючи на те, що на відеозаписі (час відеозапису 20:40) поліцейський надає чітку відповідь ОСОБА_1 на його запитання, що у тому випадку, коли за наслідками проходження огляду в медичному закладі ознаки сп`яніння не будуть підтверджені, то протокол не складається.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 поліцейськими не було відсторонено від керування транспортним засобом, як це передбачено ст. 266 КУпАП, не вилучено у нього посвідчення водія, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і відсутність таких відомостей в матеріалах справи жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що такі доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки згідно відеозапису, на виконання вимог ст. 265-1 КУпАП у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом (час відеозапису 21:22), а також відсторонено від керування транспортним засобом, попередивши, що впродовж 24 годин він не має керувати транспортним засобом (час відеозапису 21:23).

Доводи апеляційної скарги, що відеоматеріали, долучені до матеріалів справи, не містять безперервної фіксації подій, що вказує на неповноту наданого відео, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, виходячи з наступного.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Дійсно, відеозапис підтверджує, що камера працювала не безперервно. Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 024020 від 21 червня 2023 року, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, безперервно зафіксована на відеозаписі, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що судом допущено розгляд справи щодо іншої особи ОСОБА_1 , хоча протокол ААД № 024020 складено щодо ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє як безпідставні, з огляду на наявність в матеріалах справи довідки т.в.о. старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП від 04 липня 2023 року про те, що положенням ст. 256 КУпАП не передбачено можливості внесенні змін, доповнень або уточнень безпосередньо у тому ж самому бланку протоколу про адміністративне правопорушення або складання нового (додаткового) протоколу за те ж саме адміністративне правопорушення; повідомлено, що інспектором патрульної поліції при складанні протоколу ААД 024020 від 21 червня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 в графі «склав(ла) цей протокол про те, що громадянин(ка)» просить вважати вірним запис « ОСОБА_1 » (а. с. 5), а також враховуючи, що документи, які посвідчують особу, наявні в даній справі, видані саме на ОСОБА_1 .

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Лукашенка Миколи Павловича залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.