ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/465/23 Справа № 707/1603/23 Категорія: ч. 4 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Миколаєнко Т. А. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керування видами транспортних засобів строком на 3 роки.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 14 травня 2023 року о 13 годині 09 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mazda6», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Байбузи Черкаського району Черкаської області по вул. Можайського, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.3б Правил дорожнього руху України (далі ПДР). В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а потерпіла шкоду здоров`ю.

Він же, 14 травня 2023 року о 13 годині 09 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Байбузи Черкаського району Черкаської області по вул. Можайського, допустив наїзд на пішохода та залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетним, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР.

Окрім того, ОСОБА_1 14 травня 2023 року після 13 години 09 хвилин, будучи особою, яка керувала автомобілем марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої, чим порушив вимоги п. 2.10є ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810», результат тесту № 2721 2,57 ‰.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає вищевказану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.

Стверджує, що суд першої інстанції, визнаючи його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, належним чином не дослідив докази його вини.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на зміну судом фабули обвинувачення, котра зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

З цього приводу звертає увагу, що судом було встановлено, що він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.3б ПДР, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а потерпіла шкоду здоров`ю. Разом з тим поліцейським встановлено, що він не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_2 , внаслідок чого скоїв наїзд на нього, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та пошкодження майна пішохода, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР.

Таким чином, судом першої інстанції, змінено пункт ПДР, який порушено водієм, без відповідного обґрунтування у мотивувальній частині постанови причин такої зміни.

Водночас, виходячи з опису фактичних обставин, які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №310588 від 14 травня 2023 року, а саме ненадання переваги у русі пішоходу, в діях правопорушника вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на це, вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справа про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 цього Кодексу не підсудна місцевим судам, оскільки розглядається органами Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП.

Приводить доводи про невідповідність ст. 256 КУпАП, п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №310588 від 14 травня 2023 року, оскільки суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. З огляду на те, що, як апелянт вже зазначав, що, виходячи із суті адміністративного правопорушення, яке наведене у протоколі, в діях правопорушника вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, привівши диспозицію ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, переконаний, що в його діях відсутність склад цього правопорушення, оскільки судом не було встановлено пошкодження наведеного вичерпного переліку наслідків.

Що стосується пошкоджень автомобіля марки «Маzda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ним у судовому засіданні в суді першої інстанції зазначалося, що механічні пошкодження на автомобілі «Маzda 6», зафіксовані працівниками поліції, були отримані при інших обставинах.

Зазначає, що пошкодження автомобіля марки «Маzda 6», д.н.з. НОМЕР_1 є значними, котрі не могли виникнути внаслідок події, яка мала місце 14 травня 2023 року.

У той же час, спричинення тілесних ушкоджень пішоходу (у оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначає «завдання шкоди здоров`ю потерпілої») як наслідок порушення правил дорожнього руху, що ставиться йому в вину, диспозицією ст. 124 КУпАП не передбачено.

Зазначені обставини, на думку апелянта, свідчать про відсутність в його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження в справі.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилається на показання потерпілої ОСОБА_2 , котра зазначила, що під час проїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , біля неї, вона впала в яму, через що впала. Контакту між нею та автомобілем не було. У той момент вона була на адреналіні, на емоціях, і їй здалося, що він штовхнув її. Внаслідок цього вдарилася лівою ногою, а саме литкою об землю та упала на ліву руку. У подальшому викликала працівників поліції та повідомила про дорожньо-транспортну пригоду.

У даному випадку, на переконання апелянта, пояснення ОСОБА_2 , які надані нею в суді, мають вище доказове значення у даній справі у порівнянні з її письмовими поясненнями від 14 травня 2023 року, оскільки у судовому засіданні та попереджаласьпро кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Більше того, як вважає апелянт, з фотозображень ноги потерпілої, які містяться у матеріалах справи, не вбачається на її нозі слідів від протектору шин.

Також, у оскаржуваній постанові суд першої інстанції, як на доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилається на пояснення поліцейського СРПП ВПД № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Жейда С.Ю. Проте, цей свідок не був на місці пригоди у момент події, а в судовому засіданні розповідав лише те, що почув від ОСОБА_2 , а тому показання цього свідка не є належними та допустимими доказами підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Стверджує, що відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виключає адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122-4 КУпАП та адміністративну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисниці Хмельницької Л.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Частина 1 статті 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частина ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Також ст. 122-4 КУпАП визначає накладення адміністративного стягнення за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з ПДР України:

-п.1.10 дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки;

-п. 2.3б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 2.10а у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

-п. 2.10є у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки);

-п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З урахуванням наведених положень ПДР, у цій справі необхідно визначити чи мало місце дорожньо-транспортна пригода, а також чи порушував ОСОБА_1 під час керування транспортним транспортом ПДР, що спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Уповноваженою особою патрульної поліції було встановлено, що ОСОБА_1 14 травня 2023 року о 13 годині 09 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mazda6», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Байбузи Черкаського району Черкаської області по вул. Можайського, 22 не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_2 , внаслідок чого скоїв наїзд на нього, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та пошкодження майна пішохода, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 310588 за ст. 124 КУпАП).

Натомість за обставинами, як це було встановлено поліцейським, наїзду автомобілем марки «Mazda6» під керуванням ОСОБА_1 на пішохода ОСОБА_2 , суддею районного суду виявлено, що ОСОБА_1 у наведеному місці та час, керуючи зазначеним автомобілем скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.3б ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а потерпіла шкоду здоров`ю.

Окрім того, поліцейським було встановлено, що ОСОБА_1 допустив наїзд на пішохода та залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетним, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 310587 за ст. 122-4 КУпАП).

Також, ОСОБА_1 після наведеної дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкогольні напої, чим порушив вимоги п. 2.10є ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810», результат тесту № 2721 2,57 ‰ (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 310586 за ч. 4 ст. 130 КУпАП)..

Ці обставини знайшли своє відображення у відповідних протоколах про адміністративне правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Проте зазначені в протоколах обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції іншими доказами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, не визнав. Заперечив обставини дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Водночас, зазначив, що він їхав ґрунтовою дорогою, що веде з вул. Можайського у с. Байбузи, якою йшла ОСОБА_2 разом донькою. Він призупинився і попросив її зійти з дороги. Остання нічого не відповіла. Після цього він поїхав далі, оминувши її. У подальшому поїхав у с. Тубільці до брата, де вони вживали спиртні напої. Через дві з половиною години до нього зателефонувала дружина і розповіла, що до них додому приїхали працівники поліції та повідомили, що він скоїв ДТП і поїхав з місця пригоди. Працівникам поліції повідомляв про те, що за кермом автомобіля був батько, а він був пасажиром, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, пояснив, що механічні пошкодження на автомобілі «Mazda 6», зафіксовані працівниками поліції, були отримані за тиждень до цієї події за інших обставин.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , котрі той надавав поліцейському вбачається, що він вину не визнавав та вказував, що водієм автомобіля «Mazda 6» за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення був його батько, він знаходився на пасажирському місці. Разом з тим наїзду автомобіля на ОСОБА_2 не відбулось, остання зімітувала ДТП.

Суд першої інстанції врахував ту обставину, що версії ОСОБА_1 , озвучені працівникам поліції та суду щодо подій, які відбулися 14 травня 2023 року, кардинально відрізняються одна від одної, що дає підстави вважати дії ОСОБА_1 такими, що спрямовані на уникнення відповідальності, а тому його пояснення у судовому засіданні суд оцінює критично, як форму захисту.

Апеляційний суд не погоджується з такою оцінкою показань ОСОБА_1 , котрі той надавав під час складання протоколів про адміністративних правопорушень та у судовому засіданні.

Слід відзначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не несе будь-яку відповідальність за дачу завідомо неправдиві показання, також така особа не повинна доводити свою невинуватість.

Разом з тим, згідно з показаннями ОСОБА_1 , котрі той давав, як поліцейському так й суду, він не визнавав свою вину та заперечував щодо події дорожньо-транспортна пригода.

Отже його показання не можуть бути покладені в основу судового рішення при накладенні адміністративного стягнення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що вони з ОСОБА_1 знайомі близько десяти років та мали неприязні відносини. Проте після даної події, десь через місяць, порозумілися. По суті справи пояснила, що 14 травня 2023 року, в обідню пору, вони з донькою рухалися ґрунтовою дорогою, що сполучена з вул. Можайського. Почувши звук автомобіля, який наближався, вона стала хвилюватися за дитину та хотіла відтягнути її, однак вступила в яму, спіткнулася і впала. ОСОБА_1 об`їхав її десь за півметра. Але у той момент вона була «на адреналіні», «на емоціях», і їй здалося, що він «штовхнув» її. Внаслідок цього вдарилася лівою ногою, а саме литкою, об землю та упала на ліву руку. У подальшому викликала працівників поліції та повідомила про дорожньо-транспортну пригоду. Наразі розуміє, що помилилася, та наполягає на тому, що отримані ушкодження у вигляді забою лівої руки і литки лівої ноги у неї виникли від падіння на землю.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 14 травня 2023 року випливає, що в цей день близько 13 години 09 хвилин вона йшла по вул. Можайського в с. Байбузи в напрямку Будинку культури, по узбіччю. Почувши, що позаду їде автомобіль, ще більше зійшла на узбіччя, однак авто зачепило її правим дзеркалом і вона впала, при цьому авто наїхало їй на ногу. Вона стала кричати. Коли автомобіль зупинився, вона помітила, що автомобіль сірого кольору, марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння. Вона зробила зауваження тому, втім той поїхав далі. Після цього вона викликала працівників поліції. Свідком події стала її неповнолітня донька ОСОБА_3 , 2009 року народження. Травм не отримала, ШМД не потребує.

Суд першої інстанції критично оцінив покази потерпілої ОСОБА_2 , надані нею в ході допиту в судовому засіданні, та вважав їх такими, що спрямовані на сприяння ухиленню ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд не погоджується з такою позицією суду першої інстанції щодо оцінки показань потерпілої, котрі вона надала в суді першої інстанції.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (справа «Лучанінова проти України»).

У той же час ч. 4 ст. 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_4 послався на практику Верховного Суду щодо розгляду кримінальних проваджень, утім наведені положення КПК щодо оцінки показань потерпілої не врахував.

Зокрема, суд першої інстанції вказав у своєму рішенні, що свідчення потерпілої ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що їй здалося, що ОСОБА_1 її «штовхнув» своїм автомобілем, не узгоджуються з її письмовими поясненнями від 14 травня 2023 року та іншими доказами.

Разом з тим, в обґрунтування такого висновку суд першої інстанції послався на усні пояснення батька ОСОБА_1 , котрі зафіксованими на відеозаписі з бодікамери поліцейського № 0054 від 14 травня 2023 року.

Апеляційний суд відзначає, що особа, котру суд першої інстанції визначив як батько ОСОБА_1 , не вказавши його прізвище, ім`я та по-батькові, не має жодного статусу в цій справі. Суд першої інстанції привів уривки з його усних пояснень, не конкретизувавши, що ці пояснення підтверджують. Окремо слід відзначити, що вказана особа не була безпосереднім очевидцем обставин, що досліджувались судом.

Так само усні показання ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі з бодікамери поліцейського № 0056 від 14 травня 2023 року, не вказують на порушення ним ПДР, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля з пішоходом.

Окрім того, допитаний поліцейський СРПП ВПД № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 пояснив про обставини складання ним наведених протоколів про адміністративні правопорушення та відбирання від ОСОБА_2 письмових пояснень.

У той же час ці показання поліцейського беззаперечно не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , котра приходиться дружиною ОСОБА_1 , пояснила, що той рухався з невеликою швидкістю дорогою між городами, якою йшла ОСОБА_2 з дитиною. У цей час вона стояла з дітьми біля двору, за 100 метрів він автомобіля її чоловіка, та бачила, як він зупинився біля ОСОБА_2 . Після чого ОСОБА_1 сів у автомобіль і поїхав далі. Наїзду не було, ОСОБА_2 не падала.

Суд першої інстанції критично оцінив покази цього, оскільки вони не узгоджуються з іншими здобутими у справі доказами. У той же час суд врахував, що свідок є дружиною ОСОБА_1 і зацікавлена у результаті розгляду даної справи.

Апеляційний суд визнає, що свідок ОСОБА_5 , як близька особа ОСОБА_1 , може бути заінтересована в результатах справи. Разом з тим, висновок суду першої інстанції, що її показання не узгоджуються з іншими здобутими у справі доказами є необґрунтований.

Також суддя районного суду на доведеність винуватості ОСОБА_1 послався на такі докази.

Результатом тесту до протоколу серії ААД № 310586 від 14 травня 2023 року, зробленого за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810», результат тесту № 2721 2,57 ‰.

Даними Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння.

Схемою місця ДТП від 14 травня 2023 року, не навівши, які фактичні дані цієї схеми суд взяв до уваги.

Також судом першої інстанції були досліджені відеозаписи з бодікамери працівника поліції, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у за допомогою газоаналізатора «Drager». Також суд відзначив, що на відеозаписі відображено, як ОСОБА_1 продемонстрував працівникам поліції, як саме ОСОБА_2 йшла та «схилилася» на його автомобіль. При цьому наголосив, що у ОСОБА_2 навіть немає тілесних ушкоджень.

Ще суд послався на фактичні дані з копії відомостей з електронного журналу єдиного обліку та аудіозаписом повідомлення ОСОБА_2 про вчинення дорожньо-транспортної пригоди щодо на лінію «102».

З фактичних даних фотозображень, суд зробив висновок, що на них зафіксовано механічні пошкодження автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 ; ділянку дороги, на якій відбулася ДТП; ушкодження, отримані ОСОБА_2 внаслідок ДТП: синець на руці та слід від протектора шини на литці ноги.

Водночас, суд першої інстанції не погодився із твердженнями ОСОБА_1 та його захисниці Хмельницької Л.М. про те, що 14 травня 2023 року не було дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 , оскільки вони не узгоджуються із зібраними у справі доказами, а також спростовуються поясненнями, як це зазначив суд - батька ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського щодо перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля та обставин, котрі йому повідомив останній.

Попри позицію суду першої інстанції, намагання ОСОБА_1 вирішити ситуацію без відібрання пояснень і складання адміністративних матеріалів та якось домовитись з працівниками поліції, шляхом посилання на зв`язки в правоохоронних органах, що зафіксовано на відеозаписах з бодікамери поліцейського, не вказують на визнання ним вини у порушенні ПДР, що спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Також суд першої інстанції відкинув показання ОСОБА_1 про те, що механічні пошкодження на автомобілі «Mazda 6», зафіксовані працівниками поліції, були отримані за тиждень до цієї події, як недоведені.

Разом з тим, суд першої інстанції з огляду на презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, відкинувши цей аргумент особи, що притягається до адміністративної відповідальності, повинен навести доводи на її спростування, а не констатувати про відсутність доказів на підтвердження цієї версії.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, котрий зазначив, що пошкодження автомобіля марки «Маzda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , що зафіксовані на фото, є значними, котрі не могли виникнути внаслідок події, яка мала місце 14 травня 2023 року.

Також апеляційний суд не погоджується з порядком зміни фабули обвинувачення, що було здійснено судом першої інстанції, щодо обставин адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Змінюючи обвинувачення, суд першої інстанції встановив порушення ОСОБА_1 п. 2.3б ПДР, замість п. 18.1 цих Правил, а також наслідки такого порушення: отримання механічних пошкоджень з матеріальними збитками, а потерпіла - шкоду здоров`ю, натомість уповноваженою особою поліції було встановлено, що наслідком порушення ПДР є механічні пошкодження транспортного засобу та пошкодження майна пішохода.

Апеляційний суд відзначає, що така зміна обвинувачення жодним чином не мотивована судом.

Судом першої інстанції не обґрунтовано на підставі яких фактичних даний, він прийшов до висновку, що ОСОБА_1 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувати на її зміну, чи не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, або відволікався від керування цим засобом у дорозі.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на порушення ОСОБА_1 п. 2.3 б ПДР, внаслідок чого сталося зіткнення з пішоходом.

Також в матеріалах справи не має доказів, котрі б вказували, що ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом наближався до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, внаслідок чого повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Окрім того, диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У той же час, до матеріалів справи уповноваженою особою поліції, не були виконані вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, не були зібрані докази на підтвердження цих обставин.

Наявні фотозображення щодо частин тіла потерпілої ОСОБА_2 та її одягу не вказують на пошкодження її майна.

Апеляційний суд зауважує, що ст. 124 КУпАП не передбачає відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження здоров`я.

Таке розширене тлумачення судом першої інстанції законодавство про адміністративне правопорушення є не допустимим, адже особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності лише на підставі і в порядку, встановлених цим законом, а особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ст.ст. 7, 8 КупАП).

За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий мав обов`язок зібрати докази, належним чином не зафіксував подію цього адміністративного правопорушення, за допомогою фото-, відеофіксації достовірно не встановлені пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що могли настати в результаті наїзду транспортного засобу на пішохода.

За цих умов, поза розумним сумнівом стверджувати, що ОСОБА_1 за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, в результаті порушення п. 2.3 б чи 18.ПДР України здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , пошкодив автомобіль «Маzda 6», д.н.з. НОМЕР_1 чи інші майне неможливо.

При цьому версія ОСОБА_1 , котру той навів в суді першої інстанції, а також в апеляційній скарзі, матеріалами справи не спростована.

За таких обставин постанова судді не відповідає ст. 6 Конвенції, котра декларує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

З урахування того, що апеляційним судом не встановлено, що у цій справі беззаперечно встановлено настання дорожньо-транспортна пригоди, цебто події, що сталася під час руху транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки, у останнього були відсутні підстави для виконання вимог п.п. 2.10а та 2.10є ПДР. Отже в його діях відсутні ще склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням встановлення апеляційним судом відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук