Справа № 278/2243/23
ПОСТАНОВА

22 вересня 2023 року м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Драний В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення судом з`ясовано, що 16.05.2023 року з УПП в Житомирській області ДПП до Житомирського районного суду Житомирської області надійшли матеріали протоколу серії ААД № 464885 від 05.05.2023 року відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

21.06.2023 року ОСОБА_1 подав до Житомирського районного суду Житомирської області клопотання про направлення справи для розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда за місцем його проживання.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 30.06.2023 року адміністративні матеріали за клопотанням ОСОБА_1 передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.08.2023 року справу повернуто до Житомирського районного суду Житомирської області, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, за місцем проживання правопорушника, а місце проживання ОСОБА_1 , відповідно до адміністративно-територіального поділу відноситься до Подільського (Ленінського), а не Фортечного (Кіровського) району м. Кропивницького.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області 07.09.2023 року адміністративні матеріали за клопотання ОСОБА_1 передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, який зареєстрований у Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів під № 8376/1999 від 25.06.1999, зі змінами станом на 13.07.2023, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Тому судом, з урахуванням вимог згаданого вище закону та воєнного стану, який діє на території України дані адміністративні матеріали слід направлено для розгляду до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен вирішити чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 2 ст. 276 КУпАП, текст якого міститься на Офіційному вебпорталі парламенту України «Законодавство України», справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 -129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Редакція даної статті викладена із змінами, внесеними, зокрема, згідно Законів України № 2617-VIII від 22.11.2018, № 1582-IX від 29.06.2021 року.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, який зареєстрований у Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів під № 8376/1999 від 25.06.1999 року, зі змінами станом на 05.05.2023 року, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Редакція даної статті викладена із змінами, внесеними, зокрема, згідно Законів України від 22.11.2018 р. № 2617-VIII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 03.12.2019 р. № 321-IX, зміни, внесені підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України від 22.11.2018 р. № 2617-VIII, виключено, враховуючи зміни, внесені Законом України від 17.06.2020 р. № 720-IX; у редакції Закону України від 16.02.2021 р. № 1231-IX).

Так, Верховною Радою України 22.11.2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Згідно підпункту 10 пункту 1 розділу I цього Закону у частині другій статті 276 слова та цифри «частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130» виключено.

Закон № 2617-VIII повинен був набрати чинності 01.01.2020 року, проте Законом України від 03.12.2019 року № 321-IX був відтермінований і набрав чинності 01.07.2020 року.

Однак, Законом України від 17.06.2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03.07.2020 року були внесені зміни до закону № 2617-VIII.

Згідно підпункту 117 розділу І Закону № 720-IX у розділі 1 Закону № 2617-VIII підпункт 10 виключено.

Відповідно до частини 6 статті 90 Регламенту Верховної Ради України законопроект може передбачати внесення змін лише до тексту первинного законодавчого акта (Закону, кодексу, основ законодавства тощо), а не до закону про внесення змін до цього законодавчого акта.

Крім того, аналіз частини 6 статті 91 Регламенту Верховної Ради України вказує на те, що зміни можуть вноситися лише до чинного закону. Разом з тим, Закон № 2617-VIII на момент внесення до нього змін Законом № 720-IX, чинності не набрав.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Тобто, зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення повинні бути внесені окремим законом безпосередньо до чинної на момент ухвалення редакції, а не законом про внесення змін до закону про внесення змін до цього Кодексу.

Тому, у Законі № 2617-VIII, текст якого міститься на Офіційному вебпорталі парламенту України «Законодавство України» міститься вказівка про те, що зміни до підпункту 10 пункту 1 розділу I, передбачені Законом № 720-IX від 17.06.2020 року, не внесені у зв`язку з набранням чинності Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року до опублікування Закону № 720-IX від 17.06.2020 року.

При цьому, у Законі № 2617-VIII, текст якого міститься в у Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів під № 94254/2019 від 23.04.2019 року, підпункт 10 пункту 1 розділу I цього Закону виключений згідно Закону № 720-IX.

Таким чином, суд констатує, що за наведеної вище законотворчої діяльності та застосованої юридичної техніки у тексті нормативного акта, що оприлюднені у двох різних офіційних джерелах, наявні суперечності щодо можливості альтернативної територіальної юрисдикції при розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначене суперечить подовженням статті 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які вимагать забезпечення кожному права на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом та існування правових підстав для визнання винним у вчиненні правопорушення і призначення відповідного покарання, встановленого законом.

Принцип передбачення законом злочинів і покарань вимагає аби правопорушення і покарання за їх скоєння були чітко визначені у законі, який у розумінні статті 7, як і у інших статтях Конвенції, передбачає якісні умови, зокрема щодо доступності і передбачуваності.

Суд звертає увагу на те, що актуальна практика Європейського Суду з прав людини спирається на такі загально-правові категорії як "непорушність прав", "якість та точність закону", "стабільність та остаточність судових рішень", "законні очікування" тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).

Окрім того, згідно усталеної практикою ЄСПЛ поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін). Також, ЄСПЛ зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до частини 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголосив, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду) (рішення «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2007 року, «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за місцем його вчинення, вказаним у відповідному протоколі, не порушить його права на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом. Водночас, розгляд даної справи за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ленінським районним судом м. Кіровограда ставитиме під сумнів існування правових підстав для визнання винним у вчиненні правопорушення і призначення відповідного покарання саме цим судом як таким, що не встановлений чітким та конкретним законом.

Окрім того, введення в Україні воєнного або надзвичайного стану не впливає визначення територіальної підсудності справ про адміністративні правопорушення та дана обставина КУпАП як підстава для визначення альтернативної територіальної юрисдикції розгляду справи не передбачена.

У зв`язку з цим, суд з метою належного захисту права особи на захист керується саме положеннями ч. 1 ст. 276 КУпАП, яка містить чітке доступне і передбачуване загальне правило щодо місця розгляду всіх адміністративних правопорушень, яке поширюється в тому числі і на правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за місцем його вчинення. Зазначена норма не містить в собі правових колізій, прогалин або інших інтерпретаційних чи редакційних сумнівів в її розумінні.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення місцем вчинення правопорушення є а/д М-06 Київ-Чоп 162 км, що відповідно до адміністративно-територіального поділу відноситься до Житомирського району Житомирської області, на який поширюється територіальна юрисдикція Житомирського районного суду Житомирської області.

Відтак, відсутні належні правові підстави вважати, що розгляд справи територіально підсудний Ленінському районному суду м. Кіровограда.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дані матеріали про адміністративне правопорушення необхідно направити за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області як суду за місцем вчинення правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 245, 246, 257, 276, 278, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду за підсудністю.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Владислав Вікторович Драний