Справа № 449/544/23 Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я.
Провадження № 33/811/1291/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника Комара М.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 ( однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 дохід держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп..

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 09.05.2023 р. о 09 год 20 хв. в м.Бібрка по вул. Львівській, 15, керував транспортним засобом марки «RenaultTrafic», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовився.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На його думку, постанова суду першої інстанції є необґрунтована та така, що підлягає оскарженню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, в обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що: він не керував транспортним засобом, а був лише пасажиром; жодних свідків під час складання протоколу не було; відеозапис подіє є не безперервним.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції в судове засідання не з`явився. При цьому адвокат Комар М.В. не заперечив про розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

При апеляційному розгляді адвокат Комар М.В. підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Заслухавши думку присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи адміністративну справу, вказаних вимог закону в повній мірі не виконав.

Так, адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №016619 від 09 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , 09.05.2023 р. о 09 год 20 хв. в м.Бібрка по вул. Львівській, 15, керував транспортним засобом марки «Renault Trafic», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовився.

Як на доказ вини ОСОБА_1 суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі.

Проте, ОСОБА_1 під час засідання суду першої інстанції не заперечував, що він відмовлявся від проходження огляду.

Разом з тим, ОСОБА_1 заперечував, що він керував транспортним засобом і такі його пояснення не спростовані жодним доказом, який міститься в матеріалах справи.

Зокрема, ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснив, що на момент коли до автомобіля підійшли патрульні, він не перебував за кермом автомобіля та не керував таким, а керував автомобілем його знайомий ОСОБА_2 , який є власником вказаного автомобіля. Зазначив, що ОСОБА_3 , приїхав до нього близько восьмої години, оскільки вони попередньо домовилися щоб ОСОБА_3 допоміг йому перевезти будівельні матеріали. Коли вони поверталися із будівельного магазину, ОСОБА_4 вирішив зайти до свого товаириша, який проживає в центрі. Коли він вийшов із машини, побачив, що позаді знаходиться поліцейська машина. Згодом до нього підійшли поліцейські, попросили пред`явити посвідчення та продути алкотестер, однак він відмовився, оскільки за кермом автомобіля він не перебував. Через пів години повернувся його знайомий, однак працівників поліції вже не було. Стверджує, що він повідомляв працівників поліції про те, що він не керував транспортним засобом.

В той же час пояснення ОСОБА_1 , що він автомобілем не керував, підтвердив і свідок ОСОБА_5 , який в судовому засіданні першої інстанції пояснив, що вони з ОСОБА_1 , 09.05.2023 року, домовились привезти йому будівельні матеріали. Зазначив, що близько 08 год 30 хв, 09.05.2023 року, вони їхали в напрямку будівельного магазину. Повертаючись із будівельниго магазину, вони побачили, як їм проїхав на зустріч пітрульний автомобіль. В центрі м.Бібрка, він вийшов з автомобіля і пішов до знайомого - ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 залишився в машині. Коли він повернувся, близько через 40 хвилин, ОСОБА_1 повідомив, що поліцейські склали на нього протокол. Додатково зазначив, що він працює на сміттєвозі в ТзОВ, два дні через два, однак цього дня він перебував на лікарняному.

Окрім того, з приєднаного до матеріалів справи відеозапису із нагрудної камери працівника поліції вбачається тільки те, що екіпаж патрульної поліції їхав за автомобіль «RenaultTrafic», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який в подальшому зупинився. На іншому файлі відеозапису вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування саме ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В свою чергу, ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники поліції мають надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали даної справи не містять.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст. 266 КУпАП не відсторонили ОСОБА_1 від керування цим транспортним засобом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі №449/544/23 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк