Справа № 278/3355/23
Провадження №3/278/2739/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2023 року, суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І. В. розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого директором КУ УНСП,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

21.06.2023 року близько 08 год. 45 хв. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці за адресою АДРЕСА_2 в приміщенні старостату виражався словами брутальної лайки на адресу гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Вернидуб Д.В. в судовому засіданні заперечував винуватість свого підзахисного та подав клопотання про закриття провадження у справі в якому зазначив, що суб`єктивною стороною вказаного правопорушення є умисел, тобто усвідомлення правопорушником, що в результаті своїх протиправних дій будуть порушені громадський порядок і спокій громадян і особа прагне цього. Проте ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення хуліганських дій та порушення громадського спокою громадян. Також зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайомі та між ними існує довготривалий конфлікт з приводу незаконної порубки дерев ОСОБА_2 , тому вказаний конфлікт є триваючим і має особистий приватний характер в зв`язку з чим не містить ознак хуліганства та мотивів явної неповаги до суспільства, що виключає його відповідальність у розумінні ст. 173 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що він 21.06.2023 року о 09:10 год. зайшов до ОСОБА_1 привітався з ним, а останній у відповідь висловився в його сторону нецензурною лайкою, що вважає хуліганством з боку ОСОБА_1 . Крім того зазначив, що з ОСОБА_1 має нормальні відносини, конфлікти раніше не виникали та до 21.06.2023 року до правоохоронних органів зі скаргами відносно останнього не звертався.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що являється депутатом сільської ради та неодноразово був свідком конфліктних ситуації між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час сесій сільської ради. Присутнім під час конфлікту зазначив, що не був.

Допитаний свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він в момент коли ОСОБА_2 зайшов до кабінету ОСОБА_1 одразу його покинув бо знав про існуючий між ними конфлікт. Про висловлювання ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою не чув.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що заходив в кабінет ОСОБА_1 поздороватись з останнім, в цей момент коли зайшов ОСОБА_2 він вже покидав кабінет. Оскільки має вади слуху нічого не чув про вказаний у протоколі конфлікт.

Дослідивши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №043059 від 11.07.2023 року, заяву ОСОБА_2 від 23.06.2023 року, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , відеозапис, матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст.245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

Між тим, у справі відсутні належні докази порушення громадського порядку та спокою громадян з боку ОСОБА_1 саме за обставин, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

З пояснень потерпілого та свідків не встановлено та не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 , за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, дрібного хуліганства, тобто безпричинних хуліганських дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З матеріалів справи вбачається, що конфлікт стався в приміщенні старостату між невстановленою особою та ОСОБА_7 , який є тривалим і має особистий характер та не містить ознак хуліганства, оскільки з долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 завчасно ввімкнув камеру та здійснював фіксацію подій приховано від інших осіб.

Крім того, з долученого відеозапису неможливо встановити ні дати запису, ні часу, ні місця вчинення адміністративного правопорушення, не зрозуміло за яких обставин та хто саме висловлювався в сторону ОСОБА_7 нецензурною лайкою, а тому вказаний відеозапис суд вважає неналежним доказом.

З пояснень свідків неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 виражався в сторону ОСОБА_2 нецензурною лайкою, оскільки останні як в судовому засіданні так і в своїх письмових поясненнях зазначили, що в момент коли ОСОБА_2 зайшов у приміщення старостату вони одразу вийшли з кабінету ОСОБА_1 та не чули розмови між ними.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 21.06.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП поза розумним сумнівом.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: Інна Зубчук