Справа № 703/4021/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, яка притягуються до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення до адміністативної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, пенсіонера, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП,

у с т а н о в и в :

19 серпня 2023 року поліцейським СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції Руденком М.В. складено протокол серії ААБ №186931 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_1 25 липня 2023 року о 10 годині 35 хвилин в м. Сміла на перехресті вулиць Соборна-Незалежності, керуючи автомобіль «ГАЗ-21», д.н.з. НОМЕР_2 , повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі електромопеду під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, чим спричинив створення аварійної обстановки, а саме примусив водія електромопела різко гальмувати, від чого останній впав з електромопеда на дорогу, чим, на думку працівника поліції, порушив вимоги 2.3 «д», 16.6 ПДР України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та надав пояснення, що дійсно 25 липня 2023 року близько 10 години 35 хвилин керував автомобілем «ГАЗ-21», д.н.з. НОМЕР_2 , та здійснював рух по вул. Соборна в м. Сміла, маючи намір здійснити поворот ліворуч, на перехресті вулиць Соборна Незалежності. Коли на світлофорі загорівся дозволений зелений сигнал, він почав рух до центру перехрестя. У цей час перед ним також здійснювали рух ще два автомобілі. Доїхавши до центу перехрестя та маючи намір здійснити поворот ліворуч, він зупинив свій автомобіль та у цей час помітив, що по смузі зустрічного руху рухався мопед. Водій вказаного мопеду різко повернув кермо та впав. Після цього він закінчив маневр повороту ліворуч та продовжив свій рух у власних справа. Зупинив свій автомобіль біля магазину «Наш край», де до нього під`їхали працівники поліції та відібрали пояснення. Вважає, що жодним чином не перешкоджав руху водію вказаного мопеду та ПДР України не порушував. Крім того зазначив, що не вбачає підстав для здійснення водієм електромопеду екстреного гальмування за 25 метрів до його автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 25 липня 2023 року близько 10 години 35 хвилин керував електромопедом та рухався по вул. Соборна в напрямку школи №3 м. Сміла. На перехресті вулиць Соборна та Незалежності, на дозволений зелений сигнал світлофора, він здійснював рух у правому ряді. У цей час йому на зустріч рухався автомобіль «ГАЗ», який здійснював маневр повороту ліворуч, перетинаючи смугу його руху. Оскільки водій вказаного автомобіля не зупинився, щоб надати йому дорогу, та продовжував виконувати свій маневр, він застосував екстрене гальмування, внаслідок якого впав. Після падіння декілька хвилин перебував без свідомості. Проході допомогли йому піднятися. Потім на місце прибула швидка медична допомога та працівники поліції. Стверджує, що екстрене гальмування застосував з метою уникнення зіткнення з вищевказаним автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та 25 липня 2023 року близько 10 години 35 хвилин була пасажиром автомобіля «ГАЗ-21», д.н.з. НОМЕР_2 , та перебувала на передньому пасажирському сидінні. У цей автомобіль під керування її чоловіка здійснював рух по вул. Соборна в м. Сміла. На перехресті вулиць Соборна та Незалежності, автомобіль під керуванням її чоловіка виїхав на зелений сигнал світлофора на середину перехрестя, де зупинився, з метою повороту ліворуч. У цей час їм на зустріч рухався мопед, водій якого з невідомих їй причин впав разом з мопедом. Стверджує, що мопед впав на значній відстані від їх автомобіля. Після цього її чоловік завершив поворот ліворуч та вони поїхали у власних справах.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, врахувавши пояснення потерпілого та свідка, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно диспозиції ч.5 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі порушення, зокрема правил проїзду перехресть.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №186931 від 19 серпня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній, на думку працівника поліції, порушив вимоги п.2.3 «д», 16.6 ПДР України, що є наслідок створення аварійної обстановки, а саме: змусило водія електромопеду ОСОБА_2 різко гальмувати, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ч.5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.2.3 «д» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п.16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді спричинення створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Аналізуючи диспозицію ч.5 ст.122 КУпАП, суддя приходить до висновку, що аварійна обстановка це ситуація, коли інші учасники дорожнього руху були вимушені різко змінити швидкість, напрямок руху чи вжити інших заходів для забезпечення власної безпеки чи безпеки інших громадян.

Таким чином, при аварійній обстановці учасник дорожнього руху вимушено різко змінює швидкість, напрямок руху чи вживає інших заходів виключно з певною метою, а саме власної безпеки чи безпеки інших громадян.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №186931 від 19 серпня 2023 року, працівник поліції, стверджуючи про порушення ОСОБА_1 25 липня 2023 року близько 10 години 35 хвилин в м. Сміла на перехресті вулиць Соборна Незалежності, п.2.3 «д», 16.6 ПДР України, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусив водія електромопеду різко гальмувати, не вказує, що ОСОБА_1 здійснив виїзд на смугу руху ОСОБА_2 та не зазначає мети здійснення водієм електромопеду ОСОБА_2 різкого гальмування, а саме, що таке гальмування відбулося з метою власної безпеки чи безпеки інших громадян.

Також, працівник поліції, висуваючи звинувачення ОСОБА_1 у тому, що він, повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, у протоколі про адміністративне правопорушення не відображає конкретних дій ОСОБА_1 , які б перешкоджали подальшому руху ОСОБА_2 останнього, зокрема щодо виїзду на зустрічну смугу руху безпосередньо під час руху по ній ОСОБА_2 та у безпосередній близькості до нього.

Відсутність у фабулі обвинувачення ОСОБА_1 , яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, конкретних відомостей щодо дій ОСОБА_1 , які спричинили перешкоди у подальшому русі ОСОБА_2 , а також відомостей щодо мети застосування останнім різкого гальмування, позбавляють суддю об`єктивної можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 , які у протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретизованими, та наслідками у вигляді спричинення ОСОБА_1 створення аварійної обстановки, а саме, що його дії примусили водія електромопеду ОСОБА_4 різко гальмувати.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім того, як вбачається зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, працівниками поліції не відображено розташування транспортного засобу, яким рухався ОСОБА_1 , у момент застосування ОСОБА_2 різкого гальмування, а так само і не відображено місця початку здійснення ОСОБА_2 такого гальмування, а також відстані від електромопеду під керуванням ОСОБА_2 до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час початку застосування ОСОБА_2 різкого гальмування.

При цьому, під час судового розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 , наполягають, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 у момент падіння ОСОБА_2 перебував в центрі перехрестя вулиць Соборна та Незалежності, у нерухомому стані, натомість потерпілий ОСОБА_2 наполягає на тому, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у момент застосування ним різкого гальмування, на вказаному перехресті здійснював маневр повороту ліворуч, тим самим перетинаючи смугу його руху.

Суддя звертає увагу, що вищевказані покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , разом з показами свідка ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_1 , відтак і заінтересованою особою, а також покази потерпілого ОСОБА_2 протирічять один одному, і нікому в даному випадку суддя не може віддати перевагу, оскільки такі покази не підтверджені жодним доказом, що наявний у матеріалах справи, зокрема показами незацікавлених свідків, відеозаписами та висновками експерта.

За вказаних обставин, підстави стверджувати, що саме дії водія ОСОБА_1 стали причиною здійснення ОСОБА_2 різкого гальмування відсутні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейшейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також, ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), заява № 16437/04), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява № 25657/94).

Згідно цієї правової позиції «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, оскільки обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Проте, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, суддя приходить до висновку, що під час судового розгляду не встановлена наявність сукупності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, в зв`язку з чим висунуте йому обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №186931 від 19 серпня 2023 року у недотриманні ним вимог Правил дорожнього руху України слід визнати безпідставним.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого у ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.122, 247, 283 285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя І.Я. Биченко