ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03 жовтня 2023 рокуСправа №: 695/1345/23
Номер провадження 3/695/989/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Хвостик О.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 309204 від 15.04.2023 водій ОСОБА_1 15 квітня 2023 року о 01 годині 50 хвилин в м. Золотоноша по вул. Благовіщенська, 243, керував автомобілем ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, на нагрудні камери № 084, 083 проводилась зйомка на місці зупинки.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що 15 квітня 2023 року вночі він приїхав тверезий до магазину «Делікат», щоб купити цигарки. Зустрів кума та вирішили з кумом випити пива. Потім він зрозумів, що не буде керувати транспортним засобом і зателефонував знайомому ОСОБА_3 , та попросив відвезти його додому. ОСОБА_3 прийшов до 00 години. Вони почали заводити автомобіль, але виявили у ньому несправність і він не заводився. Потім приблизно о 1 годині 30 хвилин автомобіль завівся і вони поїхали на вулицю Благовіщенська. По дорозі в автомобілі закипів двигун. Вони зупинилися і ОСОБА_3 пішов по воду, а він пересів на водійське сидіння і говорив з товаришем ОСОБА_4 . В цей час під`їхала поліція, він вийшов з автомобіля. Він злякався і не говорив, що за кермом був ОСОБА_3 , щоб не впутувати друга. Він показав поліцейськім документи в додатку «Дія». Він не пам`ятає, чи говорив поліції, що він не був за кермом. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою Драгеру, він погодився. Він подихав в прилад, який показав позитивний результат 1,75 проміле. З результатом Драгеру він погодився. Після цього був складений протокол про адміністративне правопорушення, який він відмовився підписувати.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Хвостик О.І. просив закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем ВАЗ-2105 15.04.2023, а транспортним засобом керував його друг ОСОБА_3 . На відео не зафіксовано факту руху та зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , якому не були роз`яснені права, в тому числі право на захист.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що вночі 15 квітня 2023 року йому подзвонив ОСОБА_1 і попросив прийти до ОСОБА_5 , щоб відвезти його додому, бо він п`яний з ОСОБА_6 . Він прийшов до них пішки, сів за кермо і вони поїхали. ОСОБА_7 сів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 позаду. По дорозі автомобіль їхав погано, коли вони їхали по вул. Благовіщенській, в ньому закипів мотор. Потім він пішов по воду, а коли повернувся через хвилин 20, то побачив, що біля автомобіля ОСОБА_1 стоїть патрульна машина і він не став туди підходити. Він викинув воду і пішов додому, бо була комендантська година.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є кумом ОСОБА_1 та 15 квітня 2023 року ввечері вони з ним їздили на автомобілі та зупинилися біля Деліката. Вони зустріли знайомого та випили алкогольні напої. Він пив горілку, а ОСОБА_1 пив пиво. Потім ОСОБА_1 подзвонив своєму знайомому ОСОБА_8 і попросив його, щоб він відвіз їх додому. ОСОБА_3 прийшов до них, сів за кермо, він сів спереду, а ОСОБА_1 . Під час руху у них перегрівся автомобіль. Вони зупинилися та ОСОБА_8 пішов шукати воду. ОСОБА_1 пересів на водійське сидіння. Поки вони чекали ОСОБА_9 , до них підійшли працівники поліції. Він не чув, чи говорив ОСОБА_1 , що не він був за кермом автомобіля. Він особисто також не говорив поліції, що ОСОБА_1 не керував автомобілем. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тесту Драгер, він погодився. Драгер показав позитивний результат, з яким ОСОБА_1 погодився. Після цього поліцейські склали адміністративний протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

У судовому засіданні поліцейський ОСОБА_10 пояснив, що 15 квітня 2023 року в комендантську годину він перебував на чергуванні, вони побачили автомобіль і поїхали за ним. Коли автомобіль повертав на вулицю Благовіщенську, у м.Золотоноша вони включили проблескові маячки та зупинили автомобіль. З транспортного засобу спочатку ніхто не виходив, потім вони встановили, що за кермом перебуває ОСОБА_1 . Також в автомобілі був пасажир на передньому сидінні справа. Вони запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. Він подув у турбку, результат виявився позитивний, ОСОБА_1 з ним погодився. ОСОБА_1 говорив, що вживав алкоголь біля Деліката та потім керував автомобілем ВАЗ. Коли працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 намагався домовитися, щоб не складали протокол, бо йому треба їздити.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасого затримання транспортного засобу, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов"язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про Національну поліцію завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки.

Згідно з вимогами ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 2.9 "а" Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 заборонено водіям керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об"єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Крім того, згідно ст.266 ч.5 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.2,3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкції), затвердженої наказом МВС України та МОЗ України за №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп"яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп"яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп"яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушенння координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до вимог п.п.6,7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп"яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведенного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладу охорони здоров"я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розділом 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов"язки водіїв транспортних засобів.

Згідно з п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 учасники дорожнього руху зобов"язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємо ввічливими.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Також, згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному під відеозапис та/або у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 309204 від 15.04.2023, згідно якого водій ОСОБА_1 15 квітня 2023 року о 01 годині 50 хвилин в м. Золотоноша по вул. Благовіщенська, 243, керував автомобілем ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, на нагрудні камери № 084, 083 проводилась зйомка на місці зупинки. Результат позитивний 1,75 проміле. Під час складання протоколу проводилася відеозйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП був присутнім. При цьому зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції від 18.10.2022 до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня», виданих поліцейським СРПП Золотоніського РВП Радченко В.Г., згідно яких у водія ОСОБА_1 виявлено різкий запах алкоголю з порожнини рота та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу ALKOTEST 6810 Drager 0561, на місці зупинки, що фіксувалося на нагрудні боді-камери №083, 084, та встановлено у водія ОСОБА_1 позитивний результат 1,75 проміле;

- результатом тесту газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» від 15.04.2023, прилад 0561, тест №4735 , згідно якого проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та встановлено результат 1,75 проміле;

- копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.04.2023, згідно якого о 02:30 було проведено огляд автомобілля ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП даний т/з доставлено на для зберігання на спеціальний майданчик м. Золотоноша, вул. Січова, 3.

Крім того, в матеріалах справи маються письмові пояснення гр. ОСОБА_1 від 15 квітня 2023 року, в яких зазначено, що він 14.04.2023 у вечірній час до комендантської години, чітко вказати час не може, під`їхав до магазину «Делікат» в м. Золотоноша по вул. Шевченка, де зустрів свого кума ОСОБА_11 та разом з ним розпивали спиртні напої, а саме пиво, після чого він нічого не пам`ятає.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудної відеокамери, які приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення, - (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, та були досліджені у судовому засіданні, на яких зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 під час безперервної відеофіксації, в результаті чого був складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На диску маються 6 відеофайлів, перший з яких починається о 01 годині 41 хвилині з того, як до автомобіля ВАЗ білого кольору підходить поліцейський Педченко, запитує, чому порушують комендантську годину та просить водія надати документи. На що особа, яка сидить на водійському сидінні, показує посвідчення водія в застосунку «Дія», поліцейський встановив особу водія - ОСОБА_1 . Далі поліцейський попросив ОСОБА_1 вийти з-за керма, водій вийшов і похитнувся. Поліцейський запитав, що з ним, на що водій відповів, що він випивший. Далі поліцейський повідомляє водію, що від нього відчувається запах алкоголю, водію пропонують пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер 6810 на місці зупинки автомобіля або в Золотоніській лікарні. Водій ОСОБА_1 неодноразово просить «вирішити питання та уникнути якось цього моменту», у подальшому погоджується пройти огляд на стан сп"яніння на місці. Далі на відео чітко зафіксовано як ОСОБА_1 стоїть біля водійської дверки автомобіля ВАЗ білого кольору, та чітко зафіксовано його державний номер НОМЕР_1 . Потім вони підходять до патрульного автомобіля, ОСОБА_1 запитує, чи можна якось домовитися, бо йому треба їздити за кермом та говорить, що він нічого не порушував. На що поліцейський йому відповідає, що він керував автомобілем в комендантську годину та від нього чути запах алкоголю з порожнини рота. На що ОСОБА_1 говорить: «Я поняв, та я вже доїжджав додому». Далі на питання поліцейського ОСОБА_1 говорить, що вони випивали біля ОСОБА_5 і їхали вже додому. ОСОБА_1 неодноразово говорить, що він випивший, що він заплатить скільки треба, якби тільки доїхати додому, він працює і йому треба їздити за кермом. Далі поліцейський говорить, що будуть проводити огляд без свідків за допомогою відеофіксації. Далі поліцейський просить водія назвати свої дані. Водій називається - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_1 . На питання поліцейського Манжара повідомляє, що керував транспортним засобом ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_1 . Далі поліцейський пропнує пройти тест на алкогольне сп"яніння за дпомогою Драгеру або в Золотоніській лікарні. Водій ОСОБА_1 погоджується продути в алкотестер на місці. Далі поліцейський дає Манжарі прилад Драгер та він продуває в прилад, після чого результат показує 1,75 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився. Далі поліцейські повідомляють водію ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Далі роздруковують чек Драгер, пропонують ОСОБА_1 присісти в патрульний автомобіль для складення адміністративних матеріалів, на що він погодився. На питання, чи є з собою документи на транспортний засіб, водій відповів, що немає. Поліцейський повідомляє, що вони знаходяться по вулиці Благовішенська, біля коооперативу автомобілістів.

Потім відеозйомка ведеться в патрульному автомобілі та інший поліцейський повідомляє, що ОСОБА_1 знайшов техпаспорт на автомобіль ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_12 . На питання поліцейського, чи буде він надавати поснення, ОСОБА_1 відповів: «Не знаю» та знову запитав, чи можна якось домовитися та яка сума, «може якось вирішимо», «скільки буде коштувати на місці зараз». Потім поліцейський відбирає письмові пояснення у ОСОБА_1 , в яких він пояснює, що приїхав тверезий до ОСОБА_5 , зустрів там кума. Розпивав з ним спиртні напої, а як поїхав додому, не пам`ятає. На цьому відофіксація закінчилась.

На шостому відеофайлі наявний повний фрагмент відозйомки з іншої бодікамери тривалістю 30 хвилин, яка розпочинається теж о 01 годині 41 хвилині з того, що поліцейські підходять до автомобіля ВАЗ-2105, за кермом якого сидить чоловік, який на питання поліцейського називається ОСОБА_1 , та показує посвідчення водія в телефоні в додатку «Дія». Далі зафіксовано всі події, зафіксовані на 5 відеофайлах, описаних вище. Та на 24 хвилині 18 секунді продовжується оформлення адміматеріалу, та після слів ОСОБА_13 «як поїхав додому, я не пам`ятаю» поліцейський запитує «оце не пам`ятаєте і ми вас зупинили». ОСОБА_13 відповів «да». Потім поліцейський продовжує відбирати письмові пояснення у ОСОБА_13 . На питання поліцейського ОСОБА_13 відповів, що пив пиво з кумом ОСОБА_14 біля Деліката, пив пиво, та чи сідав за кермо автомобіля, він не пам`ятає. На що поліцейські сказали ОСОБА_13 , що вони покажуть йому відео з відеореєстратора. Манжара знову говорить, що нічого не пам`ятає. На питання поліцейського, чи пам`ятає як він опинився в них в автомобілі, ОСОБА_13 відповів «ні». Далі на питання поліцейського, чи пам`ятає, як вони його зупинили, ОСОБА_13 відповів, що не пам`ятає. Потім працівник поліції подає на заднє сидіння ОСОБА_13 його письмові пояснення для підписання, після чого він їх прочитав та відмовився від підпису. На цьому відеофіксація закінчилася.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об"єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, в ході фіксації вказаних обставин під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , він не заперечував, що керував автомобілем в нетверезому стані, підтведжував, що вживав пиво і проїхав певний відрізок шляху додому. ОСОБА_1 жодного разу не повідомив, що він не керував своїм автомобілем, не вказував на будь-яких інших осіб, які керували його автомобілем. Присутні особи також цього не заявляли.

Огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проведено відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, про що складено необхідні документи.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 309204 від 15.04.2023 року відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Під час огляду відеозапису було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення не подав. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 та його захисником доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ним зі складеним відносно нього протоколом.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції № 1395 від 07.11.2015, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол. При цьому, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень та від підпису.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності.

Дотримання права не свідчити протии себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень. Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції, а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Суд звертає увагу на те, що норми чинного законодавства не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушень фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.9 "а" ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст.130 ч. 1 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом, оскільки ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 2.9 "а " Правил дорожнього руху України, вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, в ході відофіксації вказаних обставин під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 спочатку пояснював, що керував автомобілем та не вказував на інших осіб, які керували транспортним засобом. Натомість, у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував керування автомобілем та пояснив, що за кермом автомобіля перебував його друг, оскільки він особисто був в нетверезому стані.

Зазначену непослідовну та нестабільну позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, яке грунтується на власній інтерпретації подій, але не доведено у судовому засіданні жодним доказом.

У зв"язку з цим, суд не бере до уваги надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду, взаємоузгодженими між собою, матеріалами справи, зокрема відеозаписами, та іншими матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував спростовуються матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 309204 від 15.04.2023 року; відеозаписом із нагрудної камери патрульних поліції, з якого встановлено, що водій ОСОБА_1 повідомив, що вживав ввечері пиво та їхав додому на автомобілі, а також зафіксовано факт його перебування на водійському сидінні та проходження ним огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер.

Стосовно всіх інших доводів та заперечень адвоката Хвостик О.І. суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов"язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов"язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов"язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00 від 18 липня 2006 року).

Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не взаємоузгоджуються з дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, суд не приймає до уваги та розцінює їх як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення на підставі дружніх відносин.

Отже, доводи, зазначені під час розгляду даної справи з боку захисту, не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, передбаченому ст.130 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Нідставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вина його доведена встановленими судом доказами «поза розумним сумнівом».

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов"язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

При цьому, суд враховує особу порушника ОСОБА_1 , виходячи з того, що останній відповідно до довідки Золотоніського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП напротязі 2022-2022 років не притягалася.

Згідно листа № 31/23/45-344 від 20.06.2023 року Територіального сервісного центру МВС № 7145 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.12.2022 року отримав національне посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 інвалідом не являється.

Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2023 року складає 536,80 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Керуючись ст. ст. 9, 23, 30, 40-1, 130, 245, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Бойко Н.В.