ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1561/23

25 вересня 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Госедла О.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , розлученого, проживаючого у фактичних шлюбних відносинах, з професійно-технічною освітою, здійснює догляд за особою з інвалідністю 1-шої групи, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 534689 від 26.06.2023 вбачається, що 25.06.2023 близько 20.05 год. ОСОБА_1 в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с. Красна, вчинив конфлікт зі своєю співжителькою ОСОБА_2 , під якого ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою на словах, шарпав за верхній одяг, чив вчинив дії психологічного характеру, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що він проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 25.06.2023 між ним та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт з приводу поділу майна, однак він не ображав ОСОБА_2 нецензурними словами, не погрожував їй фізичною розправою, не шарпав її за одяг та не застосовував до неї фізичну силу, а також не вчиняв по відношенню до неї інші протиправні дії. Просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Госедло О.Д. в судовому засіданні також просив провадження по справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вважає, що ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства, оскільки є чітке визначення домашнього насильства це насильство, вчинене за місцем проживання сім`ї. Дії, інкриміновані ОСОБА_1 , вчиненні в приміщенні кафе, тобто поза місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином, телефонограмою.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність настає за дії, передбачені ч. 1 вказаної статті (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису), вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

До протоколу долучено електронний рапорт працівника поліції від 26.06.2023, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.06.2023, письмові пояснення ОСОБА_2 , копію постанови судді від 24.01.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тощо.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Електроний рапорт працівника поліції від 26.06.2023 не може бути визнаний достатнім доказом по даній справі, оскільки містить інформацію про подію, отриману працівником поліції з повідомлення заявника.

В протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, та письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що 25.06.2023 близко 20.00 год. в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » її співжитель ОСОБА_1 вчинив із нею конфлікт, під час якого ображав її нецензурною лайкою, погрожував йому фізичною розправою на словах, та застосував фізичну силу.

При цьому потерпіла ОСОБА_2 викликалась в судове засідання, однак в судове засідання не з`явилась та особисто пояснення не надавав.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що 25.06.2023 він не ображав ОСОБА_2 нецензурними словами, не погрожував їй фізичною розправою, не шарпав її за одяг та не застосовував до неї фізичну силу.

Суд враховує пояснення ОСОБА_1 , надані ним в судовому засіданні, та вважає їх належним доказом по справі. Таким чином письмові пояснення ОСОБА_2 , враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На думку суду докази, які містяться в матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ним домашнього насильства, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків, тощо.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , висновки суду фактично ґрунтуються лише на заяві та на письмових поясненнях ОСОБА_2 , а тому з врахуванням відсутності інших об`єктивних доказів у справі вони не є переконливими, тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.