Справа № 158/3015/23
Провадження № 3/0158/735/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2023 року м. Ківерці
Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Поліщук С.В., розглянувши справу, яка надійшла з відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №799170 від 11.09.2023р. вбачається, що ОСОБА_1 , будучи 07.03.2023р. притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 11.09.2023р. о 21 год. 30 хв., в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у його відсутності, вину у вчиненому правопорушенні не визнає.
Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали приходить до наступного висновку.
Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Суддею встановлено, що згідно рапорту помічника чергового відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області зареєстрованого в журналі ІТС ІПНП 11.09.2023р. за №6066, потерпіла ОСОБА_2 звернулась з повідомленням на лінію «102» про те, що 11.09.2023р. о 21 год. 52 хв. за адресою: АДРЕСА_1 її син ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе агресивно, наніс їй тілесні ушкодження по голові.
З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.09.2023р. вбачається, що ОСОБА_2 повідомила, що їй тілесних ушкоджень не заподіяно, що також прослідковується з відеозапису із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, дослідженого суддею з якого вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 поводить себе адекватно, заперечує будь-які факти вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , при цьому остання не потребувала надання їй медичної допомоги, про що повідомила працівнику поліції.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких дій передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинених особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.
Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.
Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.
Разом з тим, матеріали даної адміністративної справи не містять жодних доказів того, що конфлікт, який виник 11.09.2023р. о 21 год. 30 хв., в АДРЕСА_1 між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_2 мав ознаки домашнього насильства, оскільки в ході судового розгляду даної справи не здобуто жодних відомостей про те, що потерпілій ОСОБА_2 було спричинено емоційну невпевненість, або ж завдано шкоди її психічному здоров`ю, чи у неї виникли побоювання за свою безпеку, а також не підтверджено жодним чином факту завдання потерпілій тілесних ушкоджень.
Формулювання складу адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №799170 від 11.09.2023р. за якою притягається до відповідальності ОСОБА_1 не конкретизовано, а саме не вказано, які дії вчинив останній відносно своєї матері ОСОБА_2 , внаслідок чого суддя позбавлений можливості встановити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Наведене у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення загальне формулювання, як то «вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру», не розкриває суть адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того слід зазначити, що свідки до складання протоколу про адміністративне правопорушення не залучались.
На переконання суду, подія, яка мала місце 11.09.2023р. о 21 год. 30 хв., в АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 (сином та матір`ю) були звичайним побутовим конфліктом.
Інших доказів, які б підтверджували винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суду не надано.
На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправних дій чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст. 173, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук