Справа № 760/4739/23 Головуючий в суді І інстанції Застрожнікова К.С.
Провадження № 33/824/3552/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року на ОСОБА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 536,80 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 11 лютого 2023 року о 22 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Смоленська, керував автомобілем RENAULT Logan д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність та необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що працівники поліції зупинили транспортний засіб без жодних причин, що вже вказує на протиправність дій з їх боку, а відповідно і визнання недопустимими доказами, які в подальшому були зібрані працівниками відносно ОСОБА_1 .

Зазначає, що поліції всупереч вимогам КУпАП та Інструкції не відсторонили особу від керування. Також звертає увагу, що з боку працівників поліції було вчинено провокацію, оскільки вони схилили особу на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, мотивуючи тим, що якщо він буде добре себе поводити і відмовиться від проходження його транспортний засіб не евакуюють і це займе дуже мало часу і його швидко відпустять. В подальшому, не дочекавшись конкретної відповіді від ОСОБА_1 працівник поліції самостійно вказує на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду і йде складати протокол.

На підставі вищевикладеного просить постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року скасувати, провадження в справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити.

Суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 11 лютого 2023 року о 22 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Смоленська, керував автомобілем RENAULT Logan д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога водій відмовився.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії АДД № 461090 від 11 лютого 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 11 лютого 2023 року о 22 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Смоленська, керував автомобілем RENAULT Logan д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога водій відмовився, здійснювалася фіксація відмови на камеру № 470790;

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції ГУНП в м. Києві, що здійснював 11 лютого 2023 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виявлені працівниками поліції 11 лютого 2023 року у ОСОБА_1 у розумінні п.2, 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала та самим ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах, наданих посадовою особою, яка склала протокол.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_2 та не повідомили причину зупинки спростовується матеріалами справи, оскільки в протоколі відсутні зауваження ОСОБА_2 на дії працівників поліції, протокол складено щодо ОСОБА_2 за порушення ним п. 2.5 ПДР України. Окрім цього, під час дії військового стану у країні, працівники поліції вправі зупиняти авто, навіть коли водій не порушив Правила дорожнього руху.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а лише могло б свідчити про неналежне в цій частині виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків. Проте, жодних обставин неналежного виконання особами патрульної поліції своїх обов`язків не встановлено, оскільки із відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції надали ОСОБА_2 час для виклику драйвера, який в подальшому відвіз транспортний засіб за адресою проживання ОСОБА_1 (час 27:30).

Посилання порушника на те, що поліцейські схиляли його відмовитись від огляду, є надуманими, оскільки із відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_2 довго вагався та не давав відповіді на неодноразові запитання поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі або на місці зупинки (час 10:28, 11:43, 17:27). Неодноразово пропонував поліцейському «домовитись» (час 09:52, 11:21), просив щоб поліцейський зробив так, щоб ОСОБА_1 виявився тверезим. В кінці розмови зазначив, що не знає що робити і як буде швидше, на що поліцейський відповів, що швидше буде відмовитись, однак зазначив щоб ОСОБА_1 вирішував сам (17:05). На наступне запитання поліцейського чи відмовляється ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі або на місці зупинки, ОСОБА_1 відповів відмовою (час 17:27).

Таким чином, відеозапис з нагрудної камери поліцейського повністю спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про провокацію зі сторони поліції.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана