Справа № 692/823/23
Провадження № 3/692/584/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року смт Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 312873 від 13.08.2023р., водій ОСОБА_1 13.08.2023р. о 11:14 год. в с. Погреби по вул. Набережна, 21, керував мотоблоком «Зубр» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився на відео, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що за обставин, вказаних у протоколі серії ААД № 312873 від 13.08.2023р. дійсно керував мотоблоком та був зупинений працівниками поліції. В ході спілкування поліцейський вказав на наявність ознак сп`яніння та запропонував йому пройти огляд для визначення стану сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд на місці за допомогою приладу Драгер. Поліцейські такого приладу не мали та пообіцяли його привезти, однак за ним не поїхали, а запропонували пройти такий огляд у лікарні у смт. Драбів, на що ОСОБА_1 не погодився, так як це мало зайняти багато часу, а вдома його чекала малолітня внучка і йому потрібно було терміново потрапити додому. На що працівники поліції склали пояснення і зачитавши вголос наказали їх підписати, а потім склали протокол про адміністративне правопорушення. Клопотав про закриття справи.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Орел Сергій Іванович звернув увагу суду, що протокол не містить відомостей про технічний пристрій, на який було здійснено відеозапис і тому з посиланням на практику ВС вважав відеодокази неналежними. Зазначив, що відеозапис вчинено з порушеннями, оскільки він складається з трьох частин, є неповним, так як не містить запису обставин відібрання письмових пояснень ОСОБА_1 та складення протоколу про адміністративне правопорушення. Уточнив, що на вказаному записі ОСОБА_1 чітко погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, якого поліцейські не мали і за даним приладом не поїхали та продовжували здійснювати пропозицію такого огляду, пропонуючи пройти його у лікарні, хоча такої необхідності не було, оскільки ОСОБА_1 був згоден пройти огляд на місці. Тому просив закрити провадження на підставі ст. 247 КУпАП

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 312873 від 13.08.2023р., письмові пояснення ОСОБА_1 від 13.08.2023р., оптичний диск з відеодоказами, довідку ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаської області № 4751/66/01 від 14.08.2023р. та супровідний лист.

Інших доказів вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема рапортів працівників поліції, пояснень свідків чи потерпілих надано не було.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 312873 від 13.08.2023р., водій ОСОБА_1 13.08.2023р. о 11:14 год. в с. Погреби по вул. Набережна, 21, керував мотоблоком «Зубр» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився на відео. Протокол у графі відомостей про свідків чи потерпілих не заповнений, у графі щодо доданих до протоколу матеріалів вказано: пояснення, відеодоказ без їх розшифровки. В частині пояснень особи по суті порушення зазначено про наявність пояснення на окремому аркуші.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , той 13.08.2023р. о 11:14 год. керував мотоблоком «Зубр» з причіпом в с. Погреби по вул. Набережній та був зупинений працівниками поліції за порушення правил ПДР. Під час спілкування з поліцією, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, на що він в обох випадках відмовився та виявив бажання зазначити що 12.08.2023р. протягом дня вживав пиво та можливо мав залишки алкогольного сп`яніння.

Згідно довідки № 4751/66/01 від 14.08.2023р. ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 2,5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно п. 5 Р. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Дослідивши наданий працівниками поліції оптичний диск суд зазначає, що на ньому міститься три відео файли. З першого відео файлу вбачається, що працівниками поліції рухаючись на автомобілі у світлу пору доби, у невідомому населеному пункті було зупинено мотоблок з причепом за невідомою адресою.

З наступного відео файлу вбачається спілкування працівника поліції з особою чоловічої статі, який представився ОСОБА_1 . Поліцейський зазначив, що вбачає у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 заперечив, сказавши що такі напої не вживав. На цьому запис закінчується.

З третього відео файлу вбачається, що поліцейський продовжує розмову з ОСОБА_1 , наполягає на наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, на що останній зазначив, що напередодні випив пляшку безалкогольного пива. Поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у найближчому медичному закладі у смт. Драбів, на що ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд на місці з застосуванням приладу Драгер. Поліцейський запропонував почекати, доки такий прилад привезуть, однак продовжував запитувати у ОСОБА_1 , чи погоджується той пройти такий огляд на місці або у лікувальному закладі та роз`яснив, що огляд на стан сп`яніння можливо пройти у медичному закладі у смт. Драбів. У подальшому поліцейський вкотре запитав ОСОБА_1 чи той буде проходити огляд на стан сп`яніння, на що той зазначив, що, мабуть, ні і зазначив про невживання алкогольних напоїв, на що поліцейський вказав, що пропонував пройти огляд і вказав, що відносно водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що надані на розгляд відео файли є неповним та не розкривають у повній мірі інформацію про обставини подій, зображених на них, оскільки не містять відомостей про місце зображених обставин, склад учасників подій, відомості про перевірку поліцейським дати та часу початку і завершення відео зйомки та інші дані, необхідні для дослідження обставин справи. Даний відеозапис не є безперервними та складається з кількох частин. При цьому обставини отримання у ОСОБА_1 письмових пояснень та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення у відео файлах не відображені. Тому вважає, що відеозаписи зроблено з порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису і оцінюється судом критично та розглядається виключно у сукупності з іншими доданими доказами.

Суд зазначає, що з наданих відеозаписів вбачається чітке погодження ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, тому подальші пропозиції працівника поліції пройти такий огляд (всього 4 пропозиції) з зазначенням можливості відвідати медичний заклад у смт. Драбів викликають у суду сумніви у їх доцільності. Суд звертає увагу, що пропозиція пройти огляд у медичному закладі для стану сп`яніння робиться тільки після відмови водія від проходження такого огляду на місці (ч. 3 ст. 266 КУпАП). З наданого відеозапису не вбачається чіткої відмови ОСОБА_1 пройти огляд на місці з застосуванням приладу Драгер, та що поліцейський робив пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі після такої відмови. Натомість у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі у смт. Драбів, зазначивши, що хотів пройти такий огляд саме на місці, однак такої можливості йому надано не було.

Дана обставина, узгоджується з матеріалами відеодоказу, наданими працівниками поліції. Окрім того, з наданого відеозапису та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що у працівник поліції не мав при собі приладу Драгер для проходження огляду на місці та незважаючи на зазначення про необхідність чекати його доставлення, не вчинив жодних дій для цього, натомість наполягав на проходженні огляду на визначення стану сп`яніння.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.08.2023р. слід зазначити, що текст пояснень зроблено почерком, відмінним від засвідчувального правильність пояснень напису, при цьому вказано, що пояснення записане вірно без відомостей, яким чином ОСОБА_1 ознайомився з його змістом. Тому, враховуючи заперечення ОСОБА_1 , який вказані пояснення правильними не визнав, а дані пояснення зводяться до самообвинувачення, враховуючи практику ЄСПЛ та норми законодавства України щодо свободи від самовикриття, суд оцінює такі пояснення критично та не може прийняти їх у якості доказу вини ОСОБА_1 у даній справі.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних відомостей про обставини виявлення працівником поліції вказаного правопорушення, як-то рапорт, та відомостей про законність зупинки водія за порушень правил ПДР, вказаних у письмових поясненнях водія та зазначених поліцейським на відеозаписі при оголошенні причин зупинки. Докази притягнення ОСОБА_1 за порушення будь-яких правил ПДР, що стало причиною його зупинки, у матеріалах справи відсутні.

Нормами ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що при фіксації даного правопорушення працівники поліції припустилися грубих помилок, оскільки належним чином не зафіксували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці так і у медичному закладі, не провели належну відео фіксацію даного правопорушення, не надали можливості ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці. Зібрані матеріали не дають можливості встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України "Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується наявними у справі доказами , а також про відсутність в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення з наведених вище підстав, тому суддя вважає, що провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись вищевикладеним та ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.О. Левченко