Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/993/23
Провадження № 3/499/767/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 вересня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук Олександр Олександрович, розглянувши протокол з матеріалами справи щодо ОСОБА_1 (далі - також особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в будинку АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи та нормативний акт, що передбачає відповідальність особи такий.

26 вересня 2023 року начальник відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - також відділення) подав до Іванівського районного суду Одеської області протокол від 25 вересня 2023 року з матеріалами справи, які свідчать, що, 23 вересня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, особа перебувала в парку «Алея Слави» (далі - також парк), який розташований на вулиці Центральна, селища Іванівка, Березівського (колишнього Іванівського) району Одеської області, де недотрималася загальноприйнятих в суспільстві норми порядку в громадському місці, чим порушила громадський порядок та спокій громадян (далі - також матеріали, справа).

За таких обставин особа підлягає притягненню до відповідальності, передбаченої статтею 173 КУпАП - дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

2. Докази на підтвердження встановлених обставин такі.

Особа подала до суду заяву, в якій зазначила таке: жалкує про вчинене; не бажала принизити воїнів-захисників, яких поважає; просить вибачення за свій негідний вчинок, що став можливим через її необдумані дії; обіцяє не вчиняти надалі подібного.

Законний представник особи, мати ОСОБА_2 подала до суду заяву в якій зазначила таке: не виправдовує дії доньки вчинені 23 вересня 2023 року, проте дії доньки не були направлені на приниження загиблих воїнів; провела з донькою виховну роботу; донька зробила відповідні належні висновки; як мати обіцяє, що донька не вчинятиме надалі подібних дій.

Окрім особистого визнання вини, винність особи підтверджується змістом протоколу, рапортом поліцейського, поясненнями особи, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відеозаписами.

Відеозапис доданий до матеріалів справи свідчить, що особа, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці), в парку «Алея Слави», який створений в пам`ять загиблих Захисників і Захисниць України, куди вона прийшла в процесі святкування свого дня народження, під час чого гучно висловлювалася, співала та лежала на землі.

Копія паспорту свідчить, що особа народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

3. Норми права, які застосував суд такі.

До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (пункт 3-1 Розділ ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина 1 статті 9 КУпАП).

До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу (частина 1, 2 статті 13 КУпАП).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (частина 1 статті 23 КУпАП).

За вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання (частина 1 статті 24-1 КУпАП).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (частина 1 статті 245 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 1, 2 статті 251 КУпАП).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (частина 1 статті 252 КУпАП).

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (абзац 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», далі - також Закон № 2899-IV).

4. Мотиви якими керувався суд такі.

4.1. Суд зазначає, що однією з форм дрібного хуліганства є інші дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян у громадських місцях. Конкретні прояви цього правопорушення можуть бути різноманітними, які зокрема визначаються терміном «інші подібні дії» та є оціночним з огляду на предметно визначені дії правопорушника, й оцінки таких дій оточенням. Наприклад, набридати кому-небудь своїми вимогами, запитаннями і таке подібне; прискіпуватися, настирливо приставати з будь-якого приводу; використовувати що-небудь, як привід для звинувачення, докору і таке подібне; дуже вимогливо, суворо ставитися до кого-, чого-небудь. Під такими діями необхідно також розуміти найбільш непристойну поведінку, вислови, недодержання загальноприйнятих в суспільстві норм порядку в громадському місці, особливо в місцях пам`яті за загиблими Захисниками і Захисницями України, що притаманні здебільшого до сфери неповаги до громадської моральності.

Незалежно від того, через які обставинами особа вчиняє такі дії, вона вчиняє проступок, за який підлягає відповідальності в адміністративному порядку.

Хоча такі дії не загрожують життю та здоров`ю людей, проте подібна непристойна поведінка в місці пам`яті виявляє, перш за все, грубе, образливе ставлення до оточуючих у розв`язній манері, особливо до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, що знижує рівень людського спілкування та завдає моральної шкоди духовному стану суспільства, ображає людську гідність.

4.2. Суд наголошує, що статтею 173 КпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що виникли, сформувалися, змінюються та існують у громадських місцях в процесі спілкування людей, під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традиції, інших позаюридичних чинників, і яка має на меті забезпечення громадського спокою, охороні здоров`я, честі і гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), в поведінці в побуті, в повазі і ставленні членів спільноти один до одного, в нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які замаються корисною суспільною діяльністю. Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце, поняття якого законодавець визначив у абзаці 2 частини 1 статті 1 Закону № 2899-IV. Тобто, громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів. До таких місць можна віднести під`їзди житлових будинків, підземні переходи, ліфти, таксофони, заклади охорони здоров`я, навчальні та освітньо-виховні заклади, дитячі майданчики, спортивні майданчики та приміщення закритих спортивних споруд, парки, громадський транспорт; стадіони, приміщення відкритих та закритих спортивних споруд, заклади громадського харчування, приміщення закладів культури, зокрема й приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, приміщення підприємств, установ та організацій всіх форм власності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Тобто особа усвідомлює, що такі її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі, державним органам. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей. Особливість мотиву хуліганства полягає в причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

4.3. Суд констатує, що, з огляду на приписи абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону № 2899-IV, парк «Алея Слави» є громадським місцем.

4.4. Отже, суд вважає, що особа перебуваючи в парку «Алея Слави», вчинила дії, які очевидно створюють в громадськості відчуття зневажливого ставлення до загальноприйнятих в суспільстві норми порядку та неповаги до загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, тому в такий спосіб вона порушила громадський порядок і спокій громадян.

У контексті цього, суд наголошує, що дії особи були позбавлені будь-якої необхідності та обумовлювалися байдужим ставленням до законів і правил поведінки. Себто, посягання на ці відносини здійснено в активній формі в публічному (громадському) місці, що вказує на посягання особою на громадський порядок.

Поведінка особи на відеозаписі підтверджує, що вона повністю усвідомлювала події, здійснювала активні, свідомі та вольові дії, розуміла ситуацію та місце в якому опинилася.

4.5. Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - також ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції «Про права людини і основоположні свободи» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені учасниками справи (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

4.6. Оскільки суд встановив, що 23 вересня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи в парку «Алея Слави», особа допустила зневажливе ставлення до загальноприйнятих в суспільстві норми порядку та неповагу до загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, тобто вчинила інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тому є правильною кваліфікація вчинених нею діянь за статею 173 КУпАП, як дрібне хуліганство.

4.7. Суд зазначає, що особа вчинила адміністративне правопорушення у віці 17 років, тому відповідно до частини 2 статті 13 КУпАП може відповідати за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП на загальних підставах.

Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин, а також характеру вчиненого правопорушення до особи не можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП.

Між тим застосування до неповнолітньої особи, яка щиро розкаялася у вчиненому, раніше не притягувалася до кримінальної, адміністративної відповідальності найбільш серйозного покарання, не відповідатиме меті виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відтак, під час накладення адміністративного стягнення суд, враховує обставинами, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, відсутність тяжких наслідків, особу та її ставлення до вчиненого, яка має постійне місце проживання, не є особою з інвалідністю, а також те, що особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене стягнення необхідне і достатнє для її виправлення, щоб надалі сприяти сумлінному виконанню нею своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством у дусі високої свідомості і дисципліни, й суворого додержання законів України, через те, суддя вважає за можливе накласти на особу штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті 173 КУпАП.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються під час ухвалення постанови такі.

Зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП, з урахуванням встановленої пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожиткового мінімуму на одну особу для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року в розмірі 2684 гривня, та з огляду на винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа має сплатити судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Керуючись статтями 40-1, 173, 276, 280, 283 КУпАП, суддя,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 173 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення штраф у розмірі семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 119 (сто дев`ятнадцять гривень) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її ухвалення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Олександр КРАВЧУК