Справа № 559/2586/23
Провадження № 3/559/1413/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Панчук М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Рівненській області ДПП НПУ відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 29.01.2015 Дубенським РВ УМВС України в Рівненській області, розлучена, на утриманні малолітня дитина, зі слів тимчасово не працює, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_2 роз`яснені),

за участі захисника - адвоката Пасічника Ю.О.,

встановив:

24 липня 2023 року о 00:39 в м. Дубно по вул. Мирогощанська, 4, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом "Skoda Octavia", н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом № 503 від 24.07.2023, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотестер Drager 7510 ARLM-0441.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що у її малолітнього сина не згортається кров і коли він пораниться чи вдариться, що потягне за собою кровотечу, то потрібно відразу йому в організм ввести ін`єкцію медичного препарату, який сприяє такому згортанню. Того вечора близько 22 години її син впав і вдарив коліно, почалась кровотеча, яку негайно потрібно було зупиняти. Однак, вона того дня вжила спиртного - дві банки пива, але, розуміючи необхідність надання негайної медичної допомоги малолітньому сину, при цьому така допомога можлива лише у дитячій обласній лікарні в м. Рівне - КП "Рівненська обласна дитяча лікарня", вона сіла за кермо і поїхала у лікарню, де сину зробили відповідний укол медичного препарату. Такі уколи в лікарні м.Дубно не роблять, а лише в дитячій обласній лікарні. Вона не зверталася у швидку медичну допомогу у м. Дубно, знаючи з досвіду, що вони не допоможуть, а тому сама доставила сина в м. Рівне в дитячу обласну лікарню. Її дочка ОСОБА_3 не була вдома, тому і її попросити завезти в лікарню сина ОСОБА_2 не могла. Однак, коли вона повернулася з м. Рівне, то забрала дочку і з ними разом, перед тим заїхавши у аптеку, поїхали додому. При цьому по дорозі додому її зупинив патруль та під час розмови, останній виявив у неї ознаки алкогольного сп`яніння. Вказує, що визнає, що керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак це було скоєно в стані крайньої необхідності, тому просить справу закрити. Її відсторонили від керування автомобілем, а тому за кермо автомобіля сіла її дочка ОСОБА_3 , яка має право керування транспортними засобами і того разу посвідчення водія було при ній.

Свідок ОСОБА_3 , будучи поперередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, суду пояснила, що того вечора вона не була вдома, а була в свого хлопця. Ввечері, десь біля 23 години, точно не пам`ятає, до неї подзвонила мама ОСОБА_2 і повідомила, що її молодший брат поранився і в нього кровотеча. Він хворіє незгортанням крові, тому потрібно було негайно везти його в дитячу обласну лікарню у м.Рівне, що мама і зробила. Такі випадки, коли мама негайно везе малого в лікарню в м. Рівне не поодинокі, це завжди, коли в нього кровотечі. Уже, коли мама приїхала в м. Дубно, то забрала і її, та вони разом поїхали в аптеку. Однак, в подальшому, коли поверталися додому, їх зупинили поліцейські, які виявили у мами стан алкогольного сп`яніння і склали на неї протокол. ОСОБА_3 має право керування транспортними засобами і того вечора мала при собі посвідчення водія, однак не впевнено керує, тому не сідає за кермо автомобіля, але після відсторонення мами від керування автомобілем, сама сіла за кермо і поїхала додому. Вказує, що ОСОБА_2 не казала їй, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при цьому ознак такого вона особисто у мами не замітила.

Захисник - адвокат Пасічник Ю.О. підтримав пояснення ОСОБА_2 та вказав, що у даному випадку була крайня необхідність керувати автомобілем, хоча і водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як у дитини захворювання, яке потребує миттєвої медичної допомоги, що і забезпечила ОСОБА_2 , шляхом доставки малолітнього сина у м. Рівне в дитячу обласну лікарню. Просить закрити провадження у справі.

Суддя, заслухавши ОСОБА_2 , її захисника та свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім особистого зізнання у вчиненому ОСОБА_2 в судовому засіданні, вина у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 249950 від 24.07.2023 (а.с. 1), відповідно до якого підтверджується факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

тестуванням Драгер від 24.07.2023 о 01:01, результат огляду 1,92 ‰;

направленням та актом огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3, 4), у яких зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 : запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук;

відстороненням ОСОБА_2 від керування транспортними засобами (а.с. 5);

відеозаписом події (а.с. 7), на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та встановлення такого стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 на місці зупитки, з чим остання погодилася та не бажала проходження такого огляду у медичному закладі.

Згідно довідки поліції ОСОБА_2 не притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія отримувала (а.с. 6).

Як вбачається із п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, порушення якого допустив ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник - адвокат Пасічник Ю.О. подав письмове клопотання (а.с. 25-65), яке підтримала ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вказуючи на керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в стані крайньої необхідності.

При вирішенні вказаного клопотання в судовому засіданні, суддя відмовив у задоволенні останнього з підстав того, що в даному випадку не вбачав крайньої необхідності у керуванні ОСОБА_2 транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Адже перед зупинкою ОСОБА_2 працівниками поліції, вона керувала транспортним засобом та їхала до місця свого проживання. Перед тим, остання заїжджала ще в аптеку, про що вказала у судовому засіданні. Під час даного керування в автомобілі була ще одна особа, яка має право керування транспортними засобами категорії "В" - це її дочка ОСОБА_3 , яка була допитана у судовому засіданні і підтвердила вказаний факт та суддею досліджено посвідчення водія НОМЕР_4 (а.с. 71) на право керування транспортними засобами категорії "В". Будь-яких доказів звернення ОСОБА_2 24.07.2023, перед подією її зупинки працівниками поліції, за медичною допомогою для її малолітнього сина ОСОБА_4 у КП "Рівненська обласна дитяча лікарня", про яку остання зазначила у своїх поясненнях, як крайня необхідність для керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 не надано та на запит суду до КП "Рівненська обласна дитяча лікарня" про надання вказаних відомостей, обласна дитяча лікарня повідомило, що остання зверталася із малолітнім сином за медичною допомогою 27.07.2023, щодо звернення 24.07.2023 - інформація відсутня. При цьому, суддею оцінюються як достовірні пояснення ОСОБА_2 , що підтверджено свідком ОСОБА_3 , яка приведена до присяги свідка, про те, що ОСОБА_2 вимушена була забезпечити малолітньому сину доступ до медичної домоги 24.07.2023, зважаючи, що такі могли мати місце, адже дитяча обласна лікарня не надала виключно негативної відповіді, а вказала, що такої інформації нема в медичній інформаційній системі, що не вказує про неотримання такої медичної допомоги від працівників даного закладу без внесення зазначених відомосей до згаданої системи. Однак, суддя критично ставиться до наявності крайньої необхідності у керуванні транспортним засобом ОСОБА_2 саме в той момент, коли її було зупинено працівниками поліції у м. Дубно, з огляду на те, що її малолітній син уже отримав медичну допомогу, був відпущений додому з дитячої обласної лікарні, а не поміщений на стаціонарне лікування, а відтак загрози його життю і здоров`ю уже не було. В час зупинки працівниками поліції, вони верталися уже в місце свого проживання, при цьому у автомобілі як пасажир була її дочка - ОСОБА_3 , яка має право керування транспортними засобами необхідної категорії, з огляду на що мала можливість і могла керувати таким транспортним засобом. Доводи свідка ОСОБА_3 про невпевненість керування нею автомобілями суддя визнає неспроможними з огляду на те, що остання довела можливість нею керування транспортними засобами в Україні, в підтвердження чого отримала відповідне посвідчення водія і після відсторонення ОСОБА_2 , сама сіла за кермо автомобіля і доставила матір з братом до їх місця проживання. З огляду на що, у даному випадку немає керування транспортним засобом ОСОБА_2 в стані крайньої необхідності.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність. Обставин, що пом`якшує чи обтяжує відповідальність судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде необхідним та достатнім для виправлення порушника та недопущення вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 283 - 285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (реквізити для сплати: Отримувач коштів: ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача: UA0017001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії постанови правопорушнику, сума штрафу відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП буде стягнута в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок (реквізити сплати: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайоний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя М.В. Панчук