Провадження № 3/127/7269/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шидловський О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 29 серпня 2023 року о 00 год. 01 хв., в м. Вінниці по вул. С.Зулінського, 39А керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, вчинив правопорушення повторно протягом року, що підтверджується постановою серії БАВ №463728 від 13.07.2023 року. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1А ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Враховуючи вимоги ст. 277, ч. 2 ст. 268 КУпАП і те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і про те, що справа буде розглянута Вінницьким міським судом Вінницької області, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є доведеною та підтверджена протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД №432332 від 29.08.2023 року; довідкою «Адмінпрактика»; рапортом інспектора взводу №2 роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП Сергія Завальнюка від 29.08.2023 року.

Так, відповідно до вимог п. 2.1А ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З протоколу про адміністративну правопорушення серії ААД від 29.08.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 29 серпня 2023 року о 00 год. 01 хв., в м. Вінниці по вул. С.Зулінського, 39А керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, вчинив правопорушення повторно протягом року, що підтверджується постановою серії БАВ №463728 від 13.07.2023 року. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1А ПДР України, що також підтверджується рапортом інспектора взводу №2 роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП Сергія Завальнюка від 29.08.2023 року.

Згідно довідки «Адмінпрактики» щодо обліку адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 на протязі року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що постановою серії БАВ №463728 від 13.07.2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП повністю підтверджується наведеними вище матеріалами справи.

За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинено повторно протягом року після накладеного адміністративного стягнення, передбаченого частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зважаючи на вищевказані обставини справи з урахуванням особи порушника, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність порушника, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 належних висновків для себе не робить, а тому вважає за доцільне, з метою попередження вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн., без призначення додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на визначений строк. Оскільки, ОСОБА_1 (згідно матеріалів справи) не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Вказана позиція суду узгоджується з п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якої, позбавлення права керувати транспортними засобами не можна застосовувати до винної особи, яка взагалі такого права не мала.

Крім того, суд не може накласти додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу («ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ), оскільки матеріали справи не містять відомостей кому саме на праві власності належить вищевказаний транспортний засіб. Вказана позиція суду узгоджується з п. 28 Постановою Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якої, не можна накладати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 23, 33, ч. 5 ст. 126, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: