Справа № 357/8450/23 суддя в І-й інстанції Дорошенко С.І.
Провадження № 33/824/4250/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08 липня 2023 року серії ААД №017130 08 липня 2023 року о 19 год. 25 хв., водій ОСОБА_1 в Київській області, Білоцерківський район, м. Узин, по вул. Поповича, 3, керував транспортним засобом «AUDI A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, надмірна схвильованість, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто повторно вчинив правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про те, що 08 липня 2023 року о 19 год. 25 хв., знаходячись в Київській області, Білоцерківського району, м. Узин, по вул. Поповича, здійснив паркування належного йому автомобіля «AUDI A4», д.н.з. НОМЕР_1 та був затриманий працівниками поліції, які звинуватили його у вживанні спиртних напоїв та керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що повідомив працівників поліції про те, що не вживав спиртне та відмовився проходити огляд на місці зупинки. При цьому, погодився проїхати для перевірки в медичний заклад. ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції спочатку погодились їхати в медичний заклад, але потім стали погрожувати важкими наслідками для нього, а саме конфіскацією транспортного засобу та схиляли до відмови від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Вказує, що був розгублений та наляканий, тому погодився та підписав відмову. ОСОБА_1 звертає увагу на доданий в якості доказу відеозапис з нагрудних камер поліцейських, де на 19 год. 36 хв. він погоджується пройти огляд в медичному закладі та працівники поліції пропонують йому взяти особисті речі та зачинити автомобіль, а потім запис переривається та вже продовжується з 19 год. 39 хв., де він вже відмовляється їхати. Саме цих трьох хвилин вистачило працівникам поліції, щоб схилити його до відмови. І саме це переривання відео фіксації правопорушення ОСОБА_1 вважає доказом неправомірності та незаконності притягнення його до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, вищезазначене відповідає позиції Верховного Суду, що зазначена в постанові від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи не з`явився. 18 вересня 2023 року, в день судового засідання, на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю ОСОБА_1 в іншому судовому засіданні по справі №357/10347/23, яка перебуває на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Разом з тим, апеляційний суд не може прийняти зазначену заяву до уваги, оскільки остання подана на електронну адресу суду та в порушення вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» не є оригіналом електронного документу, оригіналу підпису чи електронного підпису не містить.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У відповідності до обставин, встановлених зазначеним судовим рішенням 20 серпня 2022 року о 06 год. 55 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом у м. Києві по вул. Передова, 45 у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені обставини ОСОБА_1 не заперечувалися.

Отже, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 повторно протягом року, а саме 08 липня 2023 року допустив порушення п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №017130 від 08 липня 2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння від 08 липня 2023 року, рапортом працівника поліції, копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, копією постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Зазначені докази отримані у встановленому законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому відсутні будь-які сумніви у їх достовірності, належності та допустимості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 серед іншого вказує на те, що повідомив працівників поліції про те, що не вживав спиртне та відмовився проходити огляд на місці зупинки. При цьому, погодився проїхати для перевірки в медичний заклад. ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції спочатку погодились їхати в медичний заклад, але потім стали погрожувати важкими наслідками для нього, а саме конфіскацією транспортного засобу та схиляли до відмови від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Відтак, ОСОБА_1 вказує, що був розгублений та наляканий, тому погодився та підписав відмову.

Разом з тим, зазначені доводи ОСОБА_1 спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Так, відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Так, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, на що останній спочатку погодився на проходження огляду в медичному закладі, а згодом відмовився. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на неодноразові запитання працівників поліції відмовився. З зазначеного відеозапису не вбачається, щоб працівники поліції чинили тиск на ОСОБА_1 , погрожували чи примушували його відмовитися від проходження огляду.

Наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснено.

Відтак, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння внаслідок чого, правомірно складено протокол щодо повторного протягом року порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що місцевий суд надав належну оцінку зазначеним діям ОСОБА_1 та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції доказів у справі про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень місцевим судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані, а, відтак, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв