Номер провадження 3/521/1149/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2023 Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Роїк Д.Я., при секретарі Примакіній С.О., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №361108 від 22.10.2022 року вбачається, що 23 жовтня 2022 року о 00 годині 54 хвилин в м. Одесі по вул. Космонавтів, буд. 7, водій ОСОБА_1 керував т/з марки «Kia», моделі «Sephia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за у у встановленому законом порядку та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 361108 від 23.10.2022, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття справи у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 361108 від 23.10.2022, просив суд закрити провадження у даній справі, зважаючи на те, що особою, яка склала оскаржуваний протокол порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення ААД № 361108 від 23.10.2023, складений відносно нього є необгрунтованим, невідповідним матеріалам справи та вимогам закону, а також складений iз значними порушеннями процесуальних та матеріальних норм, а тому підлягає скасуванню. Зокрема вважає, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено співробітниками охоронної фірми «Гепард» без достатніх підстав, згодом вони і викликали патруль через лінію «102», а вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння висунуті з порушенням встановленого порядку проходження огляду.Так, для виявлення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Відповідно до рапорту поліцейського Є. Прохорчука від 23.10.2023, причиною зупинки транспортного засобу від керуванням ОСОБА_1 стало те, що в комендантську годину рухався автомобіль Kia НОМЕР_3 та не відреагував на світловий сигнал ліхтарика про зупинку, та повернув на вул. Космонавтів в сторону 1-ї станції В. Фонтану. Зупинившись через декілька метрів після звукового сигналу сирени на автомобілі охоронної фірми «Гепард» , з т/з вийшов водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння, було викликано патруль через дзвінок «102». жодних доказів на підтвердження даного факту поліцейськими пред`явлено не було. Так само як i не було притягнуто водія до відповідальності з цього приводу. На відеозаписі, наданому поліцейськими, також не видно ознак такого правопорушення.Тому даний факт ставить під сумнів саму законність зупинки, так само як i подальші дії правоохоронців. У зв`язку iз цим вci наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а вci складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння зазначає, що на відеозаписах, які надали поліцейські в якості доказу, відсутній момент, коли поліцейські пропонували водію пройти процедуру виявлення стану сп`яніння на пристрої «Драгер». Однак, на відеозаписі 471009 01:45 зазначають що станній «продув, 2,3 ‰». Більш того на відео не видно, чи був Драгер наявний взагалі, оскільки на відеозаписі він ніде не фігурує.

Сам запис з відеореєстратора постійно переривається. У записі з відеорегістратора № 471009 відсутній запис на протязі 21 хвилини 11 секунд, з 01.23.19-01.44.30 .Тому відповідно до п. 3.5 розділу III Інструкціх про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100, вказаний запис здійснено з порушеннями, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Також, нi в протоколі про адміністративне правопорушення, нi в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, не зазначений серійний номер приладу «Драгер», який ніби-то було запропоновано для проходження огляду на місці зупинки, внаслідок чого неможливо встановити, чи є він спеціальним та чи дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі пред`явлення приладу для проходження освідчення, це було б зафіксовано на відео. Проте даний момент на відео відсутній.

Дана обставина підтверджує недотримання поліцейським встановленого Інструкцією порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та неповне i неконкретне зазначення поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення cyті правопорушення, нібито вчиненного ним.

За наведених обставин вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є неприйнятним, оскільки, суперечить практиці європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обгрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких i узгоджених між собою висновків.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, підтримав клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Додатково пояснив, що у зв`язку з тим, що не зміг на момент проходження перевірки надати на вимогу лікаря сечу, зазначав що згоден надати інший біологічний матеріал- кров, ним було надано аудіозапис його розмови з працівником поліції на предмет можливості здачі крові для проведення дослідження ( яку він фіксував на свій мобільний телефон за допомогою диктофону) , на що було отримано відмову та зауважено, що у разі не здачі крові (поліцейський обмовився і зазначив) сечі, його дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суддя, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

За змістом ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з вимог ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у вину ОСОБА_1 , встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008№ 1103 (далі за текстом Порядок).

Таким чином законодавство чітко регламентує огляд водія для визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Тобто працівник поліції, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, повинен запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У разі незгоди водія або із результатами огляду або на проведення зазначеного огляду поліцейським, такий огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я.

Згідно п.п. 7 розділу І, п.п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків або зафіксована на відеозапис (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 розділу 1 Інструкції 1452/735, п.6 розділу Х Інструкції №1395). В матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які б могли підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , до матеріалів справи про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 361108 від 23.10.2022, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001028 від 23.10.2022 року, рапорт поліцейського Є. Прохорчук від 23.10.2022, пояснення ОСОБА_1 від 23.10.2022 року, відеозаписи, які містяться на компакт-диску.

Судом досліджено відеозаписи, які міститься на компакт-диску «СD-R» в матеріалах справи. На першому відеозаписі період знімання: (01:03:33-01:23:19) відео починається зі спілкування співробітників поліції з ОСОБА_1 , співробітники поліції пропонують пройти тест на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер або проїхати до медичного закладу або відмовитись від проходження. На що ОСОБА_3 погодився проїхати до лікарні. Направлення на огляд не заповнено. Також на відео зі згоди працівників поліції ОСОБА_3 перепаркував автомобіль. Співробітники поліції спілкуючись між собою висловили сумніви щодо стану алкогольного сп`яніння, зазначивши що він гарненько припаркував т/з. Також на відео присутній автомобіль з розпізнавальним знаком служба охорони «Гепард» .Крім того відео містить спілкування співробітників патрульної поліції з робітниками охорони.На другому відеозаписі період знімання: 01:44:30-02:55:57 нецензурні розмови працівників поліції, погрози ОСОБА_1 , також зазначають що продув і результат 2,03‰, тиск на ОСОБА_1 , погрози евакуацією машини, вартість якої складе близько 6000,00 грн.

На третьому відеозаписі (запис з бодікамери поліцейського, період знімання: 01:03:06-02:34:54) зображено перебування працівників поліції та водія в приміщенні медичного закладу. На запитання медичного працівника, чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, чоловік відмовився. На уточнююче запитання поліцейського, чи чоловік буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, він також відмовився. Зображено розмову поліцейських та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазначає що не в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські погрожують застосувати 3 автомати та 4 пістолети, що залишки будуть як решето ( 02:13:00) .Зроблено роз`яснення наслідків від відмови проходження тесту на стан сп`яніння, коли вона фактично відбулась, відмовляється підписувати протокол, надає свої пояснення.

Поліцейський повідомив, що на нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в приміщенні медичного закладу, та що справа щодо нього буде розглядатись в Малиновському районному суді м. Одеси,

При цьому суд зазначає, що на відеозаписах не відображено, чи працівники поліції роз`яснювали водієві причини зупинки транспортного засобу, чи перед проведенням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки інформували водія про порядок застосування спеціального технічного засобу, та що водій від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу відмовився.

Направлення поліцейським водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я можливе у разі, якщо водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, чого на досліджених відеозаписах не відображено.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Окрім цього в протоколі не зазначені свідки, тоді як згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, відмова від проходження медичного огляду у повному обсязі здійснена у присутності двох свідків.

Рапорт поліцейського не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС по справі № 524/4668/17.

Згідно ч. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо).

Відповідно до п. 2 ч. 1 розділу VII вище зазначеної Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Оскільки відеофіксація відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозаписи, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відеофіксація зазначених в протоколі обставин, не здійснювалась, як цього вимагає зазначена Інструкція. Зокрема відеозйомка не здійснювалась безперервно.

Таким чином зазначений відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Досліджене судом відео та аудіозпис з телефону підтверджує твердження особи, що йому було запропоновано здати для дослідження біологічне середовище виключно у вигляді сечі. А неможливість здати сечу була розцінена працівниками поліції як відмову від проходження, що порушує вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 22, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім цього, ОСОБА_1 було надано аудіозапис його розмови з працівником поліції на предмет можливості здачі крові для проведення дослідження ( яку він фіксував на свій мобільний телефон за допомогою диктофону) , на що було отримано відмову та зауважено, що у разі не здачі сечі, його дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Згідно ч. 2 ст.251КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що при здійснені процедури огляду на стан сп`яніння не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч. 4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: Д.Я. Роїк