"02" жовтня 2023 р. Справа № 363/3971/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079831 від 15.07.2023 року вбачається, що 15 липня 2023 року о 20 год. 10 хв. у м. Вишгород Київської області, вул. Грушевського, 6, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 у присутності двох свідків та під відеозапис від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання на його номер телефону, що був вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема, у заявці про отримання судової повістки в електронній формі. До судового розгляду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 висловив заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої заперечення ОСОБА_1 обґрунтував наступним.

У своєму клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що відомості, які записані у протоколі та матеріалах справи, не відповідають дійсним обставинам, які відбулися за його участю 15.07.2023 року. Так, з самого початку ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, але працівники поліції повідомили, що для цього потрібно буде почекати, поки їм привезуть спеціальний прилад, за допомогою якого проводиться огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Період очікування, поки працівникам поліції привезуть спеціальний прилад, склав приблизно 1 годину, у зв`язку з чим ОСОБА_1 почав відмовлятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки так і не зрозумів, у чому безпосередньо звинувачують його працівники поліції. На додаток до цього ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях звертає увагу, що працівники поліції також почали звинувачувати його у тому, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння, обмежували його можливість вільно пересуватися та повернутися до свого автомобіля, поїхати додому, чим здійснили його фактичне затримання без складання та оформлення відповідних процесуальних документів. Як зазначив у клопотанні ОСОБА_1 , оскільки працівники поліції перебували на місці події досить довго та незрозуміло чого очікували, свідомо затягували час проходження огляду, то ОСОБА_1 остаточно відмовився від проходження огляду, оскільки пройшло багато часу з моменту його фактичного затримання працівниками поліції. Після цього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, за результатами чого дозволили їхати ОСОБА_1 з місця події.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , близько о 21 год. 40 хв. він самостійно звернувся до медичного закладу, який спеціалізується на проведенні огляду водіїв на стан сп`яніння, з метою фіксування його стану, тобто не перебування у стані сп`яніння. Для цього ОСОБА_1 звернувся до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», де об 21 год. 40 хв. 15.07.2023 року лікарем було проведено огляд та надано висновок з приводу того, що ОСОБА_1 не перебуває у стані сп`яніння. З урахуванням цього ОСОБА_1 просив долучити відповідний висновок лікаря до матеріалів справи, а також врахувати, що протокол про адміністративне правопорушення та загалом складені матеріали не відповідають вимогам законодавства та дійсним обставинам справи.

На додаток до цього ОСОБА_1 звернув увагу, що складений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому відсутнє зазначення суті адміністративного правопорушення. Крім цього, працівниками поліції не було складено та доведено до його відома направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законодавством порядку не направляли ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду, що, на думку ОСОБА_1 , свідчить про порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння та недійсність його результатів. Також ОСОБА_1 у своєму клопотанні звернув увагу на те, що працівники поліції не ознайомили його з правами та обов`язками щодо даної події, не забезпечили можливістю скористатися правовою допомогою захисника.

На кінець, ОСОБА_1 зазначив, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів справи.

З урахуванням вищевикладеного ОСОБА_1 просив провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У Постанові ВП ВС від 12.01.2023 року у справі № 9901/278/21 було встановлено, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 надсилалися SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання на його номер телефону, який був вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема, у заявці про отримання судової повістки в електронній формі, зважаючи на те, що надавши пояснення щодо суті справи ОСОБА_1 тим самим засвідчив свою обізнаність про перебування його справи у провадженні Вишгородського районного суду Київської області, то з урахуванням обов`язку сторін з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у їх справи, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та обов`язками, зважаючи на те, що суд обмежений принципами розумних строків, належної правової процедури, строками розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, то суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду його справи.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, а справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належать до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

До судового розгляду від заступника начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Тараса Кадука надійшов лист № 4732вх. від 02.10.2023 року, в якому повідомлено, що 15.07.2023 року під час патрулювання перехожі громадяни звернулися до наряду поліції «Зміна-11» та повідомили, що невідомий чоловік в стані алкогольного сп`яніння вийшов з магазину «Фора», що розташований у м. Вишгород, проспект Івана Мазепи, буд. 2 та сів за кермо автомобіля, після чого здійснив рух. З метою перевірки наявної інформації на логістичному пристрої було створено «Інше службове завдання» та в ході патрулювання зупинено автомобіль марки Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого були явні ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу працівників поліції пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано у присутності двох свідків та на нагрудну камеру працівника поліції, відеозапис з якої долучено до матеріалів справи. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний матеріал за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання також викликалися та з`явилися працівники поліції, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме поліцейський ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції Чорний Валентин Григорович та інспектор ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Артеменко Олександр Сергійович. У своїх поясненнях старший сержант поліції ОСОБА_2 та старший лейтенант поліції Артеменко Олександр Сергійович зазначили наступні обставини.

15.07.2023 року старший сержант поліції ОСОБА_2 та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 спільно виконували службові обов`язки у складі автопатруля «Зміна 11». Під час патрулювання до них звернулися перехожі громадяни - мешканці м. Вишгород, які повідомили, що водій автомобіля Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснює керування вказаним автомобілем. Зазначена інформація була взята працівниками поліції до уваги та з метою її перевірки на спеціальному логістичному пристрої було створено "спеціальне завдання". У подальшому під час патрулювання м. Вишгород працівниками поліції було виявлено автомобіль Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з чим було його зупинено на вул. Грушевського, буд. 6. Під час перевірки документів, які добровільно надав водій вказаного транспортного засобу, було встановлено, що його водієм є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, під час спілкування працівниками поліції було підтверджено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків та під відеозапис. У подальшому, як пояснили працівники поліції, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та відсторонено від керування транспортними засобами шляхом передачі керування іншій особі.

У судове засідання також викликалися свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будучи повідомленими про дату, час і місце судового засідання, вказані свідки у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від них не надходило.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079831 від 15.07.2023 року вбачається, що одним з елементів обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є здійснення ОСОБА_1 15.07.2023 року о 20 год. 10 хв. у м. Вишгород, вул. Грушевського, 6, керування автомобілем марки Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 . Таким чином, один з елементів сформульованого у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення полягає у виконанні ОСОБА_1 функцій водія вказаного автомобіля.

Суд звертає увагу, що ані в своєму клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 21 24), ані в своїх письмових поясненнях (а.с. 41-43) ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто ОСОБА_1 не заперечував в цій частині щодо відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Факт керування вказаним автомобілем узгоджується і з поясненнями працівників поліції, які зазначили про факт зупинки ними вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

У самому ж протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) містяться особисті пояснення ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що 15.07.2023 року випив два бокали пива, при цьому повністю усвідомлював та керував своїми діями, свідомість була ясною та чіткою, однак після надходження фотографій незнайомого йому чоловіка, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Таким чином, у своїх поясненнях до складеного працівниками поліції протоколу ОСОБА_1 підтвердив факт зупинки його автомобіля працівниками поліції, що вказує на здійснення ним функцій водія.

У матеріалах справи наявний DVD-R диск (а.с. 10), який поміщений у спеціальний конверт, опечатаний спеціальною печаткою «Для довідок» Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. При дослідженні вказаного диску судом встановлено, що на ньому наявні 5 (п`ять) відеозаписів: «0000000__0043» тривалістю 05 хв. 00 сек., «0000000__0050» тривалістю 05 хв. 00 сек., «0000000__0051» тривалістю 05 хв. 00 сек., «0000000__0052» тривалістю 05 хв. 00 сек., «0000000__0053» тривалістю 05 хв. 00 сек.

З аналізу вказаних відеозаписів слідує, що всі вони зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та події, зафіксовані на відеозаписах, датуються 15.07.2023 року, а відеозаписи у своїй сукупності утворюють логічну, послідовну, хронологічну картину обставин і подій вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що перший відеозапис («0000000__0043» тривалістю 05 хв. 00 сек.) розпочинається в момент, коли працівники поліції 15.07.2023 року близько о 20 годині 18 хв. у м. Вишгород здійснюють рух на своєму службовому автомобілі, після чого здійснюють зупинку біля тротуару за автомобілем марки Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому з відеозапису безпосередньо вбачається, що вказаний автомобіль з ввімкненим сигналом аварійної сигналізації зупинився перед пішохідним переходом та перехрестям, а також в порушення вимог ПДР України зупинився таким чином, що унеможлив його об`їзд іншими транспортними засобами інакше, ніж шляхом виїзду на зустрічну смугу дорожнього руху. З відеозапису також безпосередньо вбачається, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля марки Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , то за його кермом знаходився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у подальшому підтвердив свої анкетні відомості, а також був єдиною особою, яка знаходилася всередині вказаного автомобіля. На додаток до цього на першому відеозаписі чутно, що в момент, коли до вказаного транспортного засобу підійшли працівники поліції, то двигун автомобіля Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , працював. Це підтверджується також і положенням стрілки тахометру на панелі вказаного автомобіля, положення якої свідчить про працюючий двигун та яке було зафіксовано на першому та другому відеозаписах.

Крім того, судом на першому відеозаписі встановлено, що на запитання працівників поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердив факт керування вказаним автомобілем, вказавши, що їхав додому. На додаток до цього на проміжку часу з 02 хв. 50 сек. по 02 хв. 55 сек. першого відеозапису вбачається, що у розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 підтверджує, що на вимогу працівників поліції одразу здійснив зупинку автомобіля, не зважаючи на те, що в тому місці зупинка автомобіля суперечить вимогам ПДР України.

Вказані відеозаписи є логічними, послідовними, узгоджуються як між собою, так і з іншими матеріалами справи, у тому числі поясненнями ОСОБА_1 , що були зазначені ним у протоколі про адміністративне правопорушення та клопотанні про закриття провадження у справі. Будь-яких обставин та відомостей для висновків щодо неналежності, недопустимості, недостовірності досліджених відеозаписів судом не встановлено, а учасниками справи не надано, що свідчить про наявність у вказаних відеозаписів всіх необхідних властивостей для їх доказової цінності та можливості покладення в основу остаточного судового рішення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 15.07.2023 року о 20 год. 10 хв. у м. Вишгород по вул. Грушевського, 6, здійснював керування автомобілем марки Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зазначити, що сукупність наявних матеріалів справи у поєднанні з обставинами, що випливають з них при дослідженні, дають можливість зробити висновок, що загальна обстановка (місцеположення автомобіля, наявність ввімкненого сигналу аварійної сигналізації, зупинка з порушенням вимог ПДР України безпосередньо перед пішохідним переходом та з перешкодою для інших учасників дорожнього руху; працюючий двигун автомобіля) у поєднанні з поведінкою та заявами ОСОБА_1 , який особисто підтвердив факт керування автомобілем, його зупинки працівниками поліції та не заперечував проти зазначених обставин, був єдиною особою, яка знаходилася за кермом автомобіля та в цілому всередині останнього, вказують на те, що автомобіль Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , незадовго перед його зупинкою працівниками поліції перебував у русі, а його водієм був ОСОБА_1 . Тобто, саме ОСОБА_1 виконував технічні функції щодо запуску двигуна вказаного автомобіля, приведення останнього у безпосередній рух, здійснення керування ним та зупинки.

Таким чином, інкриміноване обвинувачення щодо керування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобілем Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , є обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Отже, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в межах даного провадження є доведеним.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

З листа заступника начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Тараса Кадука № 4732вх від 02.10.2023 року та з пояснень, опитаних у судовому засіданні, працівників поліції судом встановлено, що 15.07.2023 року під час патрулювання працівникам поліції м. Вишгород у складі «Зміна 11», до наряду поліції звернулися перехожі громадяни які повідомили, що невідомий чоловік в стані алкогольного сп`яніння вийшов з магазину «Фора», що розташований у м. Вишгород, проспект Івана Мазепи, буд. 2, сів за кермо автомобіля, після чого здійснив рух. У зв`язку з цим на логістичному пристрої було створено «Інше службове завдання» та в ході перевірки зазначених відомостей було зупинено автомобіль Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків та під відеозапис.

Аналогічні відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, що за своєю сутністю являє другий елемент обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При дослідженні вищезазначених відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції судом встановлено, що після зупинки автомобіля Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, про що зазначено особисто ОСОБА_1 . При цьому на запитання працівників поліції, як слідує з відеозаписів, ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкогольних напоїв перед тим, як сісти за кермо автомобіля, а також одразу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу.

У подальшому, як вбачається з відеозаписів, ОСОБА_1 почав дзвонити невідомій особі, консультуватися з приводу подальших дій щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повідомив марку та номер службового автомобіля працівників поліції. Після цього на питання ОСОБА_1 працівники поліції неодноразово роз`яснили йому порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши про можливість проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі, на що ОСОБА_1 підтвердив факт обізнаності про порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння. Разом з цим, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП, роз`яснено дії, вчинення яких тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП, а також зазначено порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, подальші дії ОСОБА_1 у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Не зважаючи на це, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 на неодноразові запитання працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ухилявся від надання конкретної, категоричної відповіді, телефонував невідомим особам, консультувався з приводу подальших можливих дій, всіляко уходив від запитань про проходження огляду на стан сп`яніння, не реагуючи на вимоги працівників поліції, продовжував сидіти в автомобілі, відмовлявся виходити з нього та просив надати йому час для здійснення ще декількох дзвінків. При цьому з відеозаписів слідує, що саме працівники поліції весь час перебували поруч з ОСОБА_1 , неодноразово роз`яснювали йому порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність, яка передбачена ст. 130 КУпАП, просили ОСОБА_1 вийти з автомобіля, на його прохання надавали час для консультації з невідомою особою по телефону, чекали поки ОСОБА_1 надасть остаточну відповідь щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. На відеозаписах зафіксовано, що працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 , що вони чекають від нього остаточної відповіді вже протягом години, на що сам ОСОБА_1 жодним чином не відреагував.

У кінцевому підсумку, як видно з наданих відеозаписів, після повторного роз`яснення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_1 на питання працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому на уточнююче запитання працівника поліції ОСОБА_1 особисто підтвердив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі.

Таким чином, з досліджених відеозаписів вбачається, що загальна поведінка ОСОБА_1 у виді ухилення від відповідей на питання працівників поліції, постійного спілкування по телефону, ігнорування вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, дає можливість кваліфікувати її як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та таку, що спрямована на затягування часу. На додаток до цього з відеозаписів встановлено, що після роз`яснення працівниками поліції всіх положень чинного законодавства, з приводу яких ставив питання ОСОБА_1 , останній врешті-решт відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. При цьому, зважаючи на попередні та неодноразові роз`яснення працівників поліції, є достатні підстави констатувати, що відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 чітко усвідомлював значення своїх дій, їх наслідки та порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких відомостей та обставин, які б свідчили про неможливість покладення вказаних відеозаписів як належного, допустимого, достовірного доказу в основу остаточного судового рішення, судом не встановлено, а учасниками судового провадження не надано.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є доведеним.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції порядку огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження. Навпроти з наявних матеріалів справи, у тому числі досліджених відеозаписів, вбачається, що спеціальний технічний засіб для проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу був наявний у працівників поліції з самого початку. Працівники поліції не повідомляли про необхідність будь-якого очікування, а всі присутні особи чекали лише відповіді ОСОБА_1 щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Сплив однієї години з моменту зупинки транспортного засобу зумовлений не діями працівників поліції, а поведінкою ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, постійними проханнями здійснити дзвінок, проханням роз`яснити порядок подальших дій від працівників поліції та положень законодавства, спілкуванням по телефону тощо.

На відеозаписах не вбачається жодних дій працівників поліції щодо обмеження ОСОБА_1 у свободі пересування. Навпроти ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції спочатку відмовлявся залишати свій транспортний засіб, а у подальшому вільно пересувався по місцю події. На відеозаписах не зафіксовано, щоб ОСОБА_1 хоч раз повідомляв працівникам поліції про незаконне його затримання, необхідність їхати додому тощо.

Так само не знайшли підтвердження доводи ОСОБА_1 щодо незабезпечення йому можливості скористатися правовою допомогою, оскільки протягом всього часу перебування на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 вільно спілкувався по телефону, консультувався з приводу своїх подальших дій. Працівники поліції жодним чином не обмежували ОСОБА_1 у можливості використання послуг захисника, у тому числі прибуття останнього на місце подій, однак ОСОБА_1 , як вбачається з відеозаписів, не повідомляв жодної інформації щодо необхідності реалізації права на захист шляхом залучення захисника, а лише просив надати час для здійснення телефонних дзвінків.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що працівники поліції звинувачували його у перебуванні у стані наркотичного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи, у тому числі з відеозаписів, чітко вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки саме алкогольного, а не будь-якого іншого сп`яніння. У зв`язку з цим працівники поліції постійно вимагали від ОСОБА_1 пройти огляд саме на стан алкогольного сп`яніння, а не наркотичного. До того ж на відеозаписах з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівники поліції одразу повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Про наявність в останнього ознак наркотичного сп`яніння не було зазначено жодних відомостей.

З приводу доводів ОСОБА_1 щодо не складання та ненадання йому на ознайомлення направлення на огляд, то суд звертає увагу, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд до медичного закладу є документами, що складаються працівниками поліції у разі проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в спеціальному медичному закладі. Зазначений висновок випливає з положень п. 8, 10 Розділу ІІ Інструкції 1452/735.

Таким чином, законодавство не передбачає обов`язку працівників поліції складати зазначені документи у разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова водія від проходження огляду має бути зафіксована у відповідності до вимог чинного законодавства, однак не зводиться до виключної необхідності складати акт огляду та направлення.

Позиція ОСОБА_1 щодо того, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, спростовується відомостями самого протоколу, оскільки в останньому у відповідній графі чітко, зрозуміло, ясно та вичерпно визначено суть правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 . Тим більше зазначений ОСОБА_1 «недолік» протоколу про адміністративне правопорушення жодним чином не позбавив його можливості правильно, чітко та вичерпно зрозуміти суть правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та в залежності від цього висловлювати свої заперечення та зауваження щодо суті справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його у встановленому законодавством порядку не було відсторонено від керування транспортним засобом шляхом тимчасового вилучення транспортного засобу спростовується наявною у матеріалах справи розпискою (а.с.7), яка написана ОСОБА_6 , який у свою чергу зобов`язався зберігати автомобіль Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , до повного витверезіння ОСОБА_1 .

У ч. 7 ст. 266 КУпАП зазначається, що у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Аналіз зазначених положень свідчить, що відсторонення від керування транспортним засобом здійснюється шляхом передачі керування цим транспортним засобом уповноваженій особі, яка має посвідчення водія та може бути допущена до керування транспортним засобом. Законодавство не вимагає в обов`язковому порядку від працівників поліції здійснювати тимчасове затримання транспортного засобу шляхом поміщення на штраф-майданчик у випадку відсторонення водія від керування транспортним засобом.

Суд звертає увагу, висновок щодо результатів медичного огляду від 15.07.2023 року (а.с. 25), виданий КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» за результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не може бути врахований судом як допустимий доказ з огляду на наступне.

По-перше, у п. 10 висновку зазначається, що ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Однак при цьому не зазначається чи було проведено огляд ОСОБА_1 саме на стан алкогольного сп`яніння, чи перебуває останній у стані сп`яніння, результати такого огляду тощо. Таким чином, вказаний висновок стосується лише відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

По-друге, інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення зводиться до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не до керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Тому наявність вказаного висновку не спростовує той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

По-третє, на запит суду КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» надало відповідь від 20.09.2023 року № 1475 (а.с. 36-38), в якому зазначено, що у журналах реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення на огляд водія відсутній запис про проведення 15.07.2023 року у відділенні медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки 15.07.2023 року ОСОБА_1 працівниками поліції для проведення огляду не доставлявся, з письмовою заявою про проведення огляду не звертався. Висновок щодо результатів медичного огляду відповідно ОСОБА_1 не видався.

Таким чином, з наданої відповіді вбачаються розумні підстави вважати щодо недостовірності та недопустимості наданого ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду.

У кінцевому підсумку суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079831 від 15.07.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить пояснення ОСОБА_1 , в яких він підтверджує факт вживання алкогольних напоїв 15.07.2023 року, факт керування автомобілем та факт зупинки працівниками поліції;

- відеозаписами, що записані у файли на DVD-R диск, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення; на вказаних відеозаписах судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан сп`яніння, в якому зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; містить підпис ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд від 15.07.2023 року, в якому зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі, а також відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яких вбачається, що 15 липня 2023 о 20 год. 45 хв. року вказані особи були запрошені працівниками поліції в якості свідків процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стан алкогольного сп`яніння; у присутності вказаних свідків працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку; однак у присутності вказаних свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку;

- водійським посвідченням ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність у нього права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього на користь держави з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас