ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5917/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІ групи, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (протокол серії ААД № 499757), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 13.08.2023 року о 07 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Hyundai Sonata LF», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись перехрестям нерівнозначних доріг вул. Тростянецька зі сторони вул. Севастопольська та вул. Тростянецької зі сторони вул. Харківське шосе у м. Києві, в порушення вимог п. 16.11 ПДР, рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі автомобілю марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

До суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи вище зазначені правові норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за статтею 124 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за статтею 124 КУпАП не належить до цих випадків.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (2005 р.), у силу вимог параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

При цьому справа не є складною ні в правовому, ні у фактичному аспекті.

Крім того, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі із використанням власних технічних засобів, до суду не надходило.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю можливим розглядати справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Так, відповідно до вимог п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях зазначав, що він, керуючи автомобілем марки «Hyundai Sonata LF», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Тростянецькій, в напрямку вул. Харківське шосе, та на перехресті із вул. Ялтинська у м. Києві, пригальмував, щоб пропустити маршрутку, після чого продовжив свій рух, та в цей час із-за маршрутки на великій швидкості вискочив автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого сталося зіткнення.

Допитаний в судовому засіданні інший учасник пригоди - водій автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , підтримав пояснення, надані ним під час оформлення пригоди, та суду показав, що він, рухаючись по головній дорозі, перетинаючи перехрестя на зелений сигнал світлофору, отримав удар від автомобіля марки «Hyundai Sonata LF», д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався другорядною дорогою, та не надав йому переваги в русі.

Вважаю, що саме пояснення, надані ОСОБА_2 повністю узгоджуються з об`єктивними даними схеми ДТП, яка складена уповноваженою особою та підписана учасниками пригоди без будь-яких зауважень, зокрема щодо місця зіткнення транспортних засобів та їх розташування після зіткнення, напрямку руху, характеру та локалізації механічних пошкоджень автомобілів.

Посилання ОСОБА_1 , який рухався другорядною дорогою, на те, що скоєння дана ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху є неспроможними, так як свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли, оскільки відповідно до п. 16.11 ПДР, зокрема, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи особу порушника та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Разом з тим, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , а отже підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

ОСОБА_1 , який є інвалідом ІІ групи, звільнити від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Вилучене посвідчення водія - повернути власнику.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання її законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя