ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1571/23
Провадження № 3/210/1870/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"15" вересня 2023 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Відділення поліції №8 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та фактично встановлені обставини.

В провадження судді надійшов адміністративний матеріал серії ААД № 342737 від 18.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Підсудність справи вирішена Дніпровським апеляційним судом.

Згідно протоколу серії ААБ №342737 від 18.06.2023 року, 18.06.2023 року о 18:20 год. в м. Апостолово по вул. Остапа Вишні біля буд. 20 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ21150, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль DAEWOO SENS, д.н.з. НОМЕР_2 що стояв, після чого місце пригоди залишив.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п.п. 2.10 «А» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Позиція учасників судового процесу.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав, зазначив, що він виїжджав з паркувального місця заднім ходом. У дзеркало заднього виду побачив, що позаду стоїть нерухомий транспортний засіб, що змусило його зробити декілька маневрів, при цьому будь-якого контакту з цим автомобілем не було. Після виїзду з паркувального місця, він вийшов зі своєї автівки щось перекласти, переконався, що ані на його транспортному засобі не було ушкоджень, ані на припаркованому автомобілі також не було ушкоджень. Побачив, що на припаркованому автомобілі трішки здертий номерний знак. Слідів удару та осипу не було. Незважаючи на те, що явних механічних ушкоджень на транспортних засобах не було помітно, він вирішив дізнатись у людей, що були на вулиці біля його будинку, чи не знають вони кому належить автомобіль. Він дізнався, що це чоловік з сусіднього будинку, та він намагався його знайти щоб спитати щодо пошкоджень номерного знаку, щоб пересвідчитись чи не він його пошкодив. Однак телефон власника він знайшов, тому залишив свій жінкам які сиділи біля під"їзду. Однак, власник того автомобіля, як з"ясувалося, зателефонував не на той номер, а поті викликав поліцію. Власник автівки не має до нього жодних претензій, однак оскільки прибули працівники поліції, було складено протокол. Оскільки саме він залишив свій номер телефону, не бажаючи сварок у дворі, він змушений був підписати протоколи.

Мотиви суду та застосовані правові норми.

Відповідно ст. 280 КУАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 Кодексу про адміністративні правопорушення наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що передбачено ст. 245 КУпАП.

Працівники поліції кваліфікували дії гр. ОСОБА_1 ст. 122-4 КУпАП.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно із ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. ст. 122-4 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Причетні до дорожньо-транспортної пригоди особи зобов`язані залишатися на місці пригоди. Під час з`ясування причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди важливою обставиною є розташування транспортних засобів і предметів на місці ДТП. Тому, для того щоб об`єктивно виявити винних у виникненні ДТП, Правилами дорожнього руху забороняється переміщення транспортних засобів і предметів, а також зміна їх розташування в межах транспортного засобу або місця ДТП.

Вимоги п.2.10 «а» ПДР України зобов`язують водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пунктом 2.11 ПДР передбачено, що якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.

Встановлено, що ОСОБА_1 вживав заходів щодо встановлення власника припаркованого автомобіля для з"ясування причин пошкодження номерного знаку, та в разі необхідності, зокрема його причетності, врегулювання ситуації. Він не мав наміру ухилятись та вжив усіх розумних заходів для того, щоб врегулювати спірне питання, оскільки має поліс страхування, та знає про те, що власники двох транспортних засобів можуть самостійно врегулювати подію. Він залишив свій телефон, враховуючи що він проживає в тому ж дворі, що й ОСОБА_2 (сусідні будинки).

Зі схеми ДТП вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 не оглядався, пошкодження на транспортному засобі ВАЗ21150, д.н.з. НОМЕР_1 не виявлені, та не зафіксовані,в той же час зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 342736 від 18.06.2023 року заначено, що обидва автомобілі занали ушкоджень.

Схема ДТП складена за відсутності ОСОБА_1 та зі слів ОСОБА_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 342736 (за ст. 124 КУпАП) від 18.06.2023 року та серії ААД № 342737 від 18.06.2023 року (за ст. 122-4 КУпАП) не містить відомостей про власників пошкоджених автомобілів , так само як і немістить відомостей про потерпілих.

Також встановлено, що протокол серії ААД № 342736 від 18.06.2023 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП до Дзержинського районного суду не надходили.

З наданих матеріалів вбачається, що у справі відсутні свідки та потерпілі, фіксація оформлення ДТП та складання протоколу не велася.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 грудня 2018 року № 1026, пунктом 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Також відсутні додатки до схеми ДТП, яке нібито мало місце 18.06.2023 року за участі ОСОБА_1 , які б відображали та зафіксували виявлені пошкодження у транспортного засобу, власник якого не зазначений.

Суд позбавлений можливості пересвідчитись в тому, що дійсно мало місце ДТП за участі водія ОСОБА_1 за обставин, відображених у рапорті поліцейського, який є службовим внутрішнім документом, а не доказом вчинення порушення ПДР.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

В діях ОСОБА_1 не встановлено умислу на вчинення правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, а так само й не доведено поза розумним сумнівом, що саме він причетний до ДТП, про яке значиться в протоколі, враховуючи що в описі подій не зазначено навіть особу, чий транспортний засіб був пошкоджений.

Дослідивши зібрані докази у справі, вважаю, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адмінстративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди і в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, недоведено наявність пошкоджень та збитків на транспортних засобах, вказаних в протоколі, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП і провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 122-4, 247 п.7, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна