Справа № 342/973/23
Провадження № 3/342/361/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківськоїо бласті Гайдич Р.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч.1ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №190454 від 13.08.2023, ОСОБА_1 13.08.2023 біля 18-07 грн. по вул.І.Франка с.Серафинці Городенківської ТГ керував транспортним засобом скутером Сузукі Літс б/н, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 26.09.2023 ОСОБА_1 свою вину у керуванні скутером в стані алкогольного сп`яніння заперечив. Повідомив, що він того дня їхав скутером по с.Серафинці. Його скутер почав «троїти» і він зупинився на краю дороги та намагався відремонтувати скутер. Це побачив його знайомий, який проживає неподалік і запропонував ремонтувати в нього на подвір`ї. Протягом того часу поки вони ремонтували він випив пиво. Після ремонту вони вирішили спробувати на дорозі чи їде скутер. Його знайомий за кермом скутера виїхав на дорогу та проїхавши кілька метрів згадав, що забув дома документи і зупинився, та пішов додому по документи. Коли він сидів на скутері та чекав знайомого який мав їхати на скутері за кермом, до нього підійшли поліцейські та почали стверджувати, що він порушив ПДР і керує скутером без мотошолома. Також вони казали, що він має пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На їх пропозицію пройти огляд на місці де вони спілкувались він відмовився. Вони поїхали в лікарню, а скутер він залишив на дорозі біля знайомого. В лікарні поліцейські давали йому дути трубку якогось приладу не зрозуміло для чого. А потім лікар, поспілкувавшись із ним, ствердила, що він в стані алкогольного сп`яніння та оформила документи не даючи йому ніяких копій.

Повідомив також, що поліцейські давали йому в лікарні підписувати якісь документи які вже були заповнені, зміст яких він не читав бо не мав біля себе окулярів. Вони йому не пояснювали його прав та не вручали копій ніяких документів, зокрема копії протоколу. Вийшовши з лікарні він доїхав до місця де живе його знайомий та забравши скутер від нього, поїхав ним додому. Поліцейські не відсторонювали його від керування скутером жодним чином, а просто відпустили його додому від лікарні. Просив допитати свідка та долучити його письмові документи.

05.10.2023 ОСОБА_2 подав до суду заяву із змісту якої вбачається, що він підтримує надані ним раніше пояснення та просить врахувати їх при прийнятті рішення.

Свідок ОСОБА_3 повідомив, що одного дня біля нього в с.Серафинці поламався скутер жителя його села ОСОБА_1 і вони разом його ремонтували. Після ремонту скутером він виїхав на дорогу бо він особисто мав ним їхати. Однак згадав, що не взяв із собою документи і пішов на подвір`я по документи, а ОСОБА_2 (власник скутера) сидів на скутері та тримав його, щоб той не впав. Коли він повернувся на дорогу то побачив, що власник скутера спілкувався із поліцейськими, машина яких була на краю дороги поряд зі скутером. Скутер стояв неподалік того місця де він його залишив. Причина спілкування йому не відома, але він чув те, що вони мають їхати в лікарню. Власник скутера поїхав із поліцейськими.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, оглянувши диск із відеозаписами, що доданий до матеріалів справи про адмінправопорушення, судом встановлено наступне.

При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

Так, згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими,що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт,який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення полягають у :

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, спеціальний - водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував скутером під час того, як його зупинили поліцейські. Оскільки це спростовується відеозаписами наданими поліцейськими. На відеозаписі, хоч і не видно чітко хто знаходиться за кермом скутера під час руху, однак після зупинки скутера, під час того як поліцейський вийшов із авто та підійшов до скутера за його кермом був саме ОСОБА_1 .

Однак суд звертає увагу з приводу неналежного оформлення поліцейськими протоколу та неналежного проведення ними процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу ОСОБА_2 , зазначаючи наступне.

Поліцейським в протоколі стверджено про керування ОСОБА_1 скутером 13.08.2023 в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський вказав в протоколі, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП Городенківська БЛІЛ, що підтверджується висновком лікаря №16 від 13.08.2023.

В матеріалах справи поліцейськими надано також, ще і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. В акті зазначено про результат огляду 0,43 проміле. В акті відсутня інформація про дату складання цього акту та відсутня належна інформація в матеріалах справи, що результат тесту саме 0,43 проміле і ким встановлено цей результат. Оскільки згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський мав би долучити до матеріалів справи роздруківку приладу Драгер з результатом огляду на який він покликається в акті.

Також поліцейськими надано до матеріалів справи висновок лікаря де зазначено про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Дані твердження поліцейських про встановлення стану сп`яніння ними за допомогою приладу Драгер та про встановлення стану сп`яніння у водія в медичному закладі є взаємовиключними доказами на підтвердження керування ТЗ водієм ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння і проведення у зв`язку із чим огляду на стан спяніння відповідно до вимог чинного законодавства, зважаючи на наступне.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом,на проведення огляду на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або вразі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. п. 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції) Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно п.п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядку), поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку); водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Розділом ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 регламентовано, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Надаючи матеріали справи до суду із зазначенням в протоколі про встановлення стану сп`яніння водія в медичному закладі, поліцейські надають, ще і акт про встановлення стану сп`яніння ними за допомогою приладу Драгер.

Однак з відеозаписів наданих поліцейськими водій ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки скутера і відповідно поліцейські не проводили огляду на місці зупинки скутера. На відео відображено, що після нетривалого спілкування він поїхав із поліцейськими до медичного закладу.

Вже перебуваючи в медичному закладі поліцейський дає ОСОБА_2 дути в прилад Драгер не обгрунтовуючи жодним чином необхідності проведення такого огляду водія поліцейським саме в медичному закладі.

З чого можна зробити висновок, що водій ОСОБА_2 не проходив огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, відповідно і не проходячи його він не міг висловити незгоду з його результатом. А необхідність проведення такого огляду в медичному закладі поліцейськими не передбачена нормами чинного законодавств України.

Відповідно до п. 1 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (надалі Інструкці) водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ще суд звертає увагу, що на відеозаписі не відображено поліцейськими після зупинки скутера, повідомлення ними водію про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. А відображено тільки повідомлено про його керування скутером без мотошолома та про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння без будь-яких підстав для цього. Бо таке повідомлення давало б їм підстави для пропонування водію пройти огляд на стан сп`яніння в подальшому, згідно вимог чинного законодавства. А тому підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в працівників поліції в принципі не було. А вимога про проходження такого огляду, без відповідних на те підстав є неправомірною, що є істотним порушенням ст.266 КУпАП та вимог спеціальної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.

Дане порушення є істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАП про процедуру огляду водія і в силу дії ч.5 ст. 266 КУпАП вказує на недійсність проведеного його огляду.

Крім іншого після зупинки ТЗ, під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та під час оформлення матеріалів справи поліцейські не повідомляли ОСОБА_2 про його права, зокрема про право скористатись правовою допомогою. Нормами чинного законодавства України, зокрема ст. 59 Конституції України, кожному гарантоване право на захист. Поліцейський взагалі не оголосив, що він має право на захист чи будь-які інші права. Таке порушення істотно обмежило його право на захист і справедливий суд.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ще істотним порушенням права на захист є невручення ОСОБА_1 другої копії протоколу про адміністративне правопорушення. У справі немає даних, зафіксованих належним чином, зокрема відсутній і відеозапис, про таке вручення документа чи про відмову правопорушника від його отримання або направлення та отримання поштовим зв`язком. Це свідчить про те, що фактично ОСОБА_1 не пред`явлено адміністративне звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення до відповідальності.

Наявність у справі оригіналу цього протоколу не усуває вказаного істотного порушення права ОСОБА_2 на захист, оскільки згідно ст. 254 КУпАП йому мала бути вручена належної якості копія протоколу, що не виконано.

Відповідно до практики Європейського Суду, суд чи суддя не має права вручати копію протоколу, оскільки не є стороною звинувачення.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Однак згідно наданого поліцейськими відеозаписів ОСОБА_2 не вручалась копія висновку, а просто повідомлялось про результат зазначений у висновку.

Також суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення встановленого зразка поліцейськими водія ОСОБА_2 в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Що суперечить вимогам Інструкції та іншим нормам чинного законодавства.

У порушення Інструкції, у протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах справи відсутній запис про відсторонення ОСОБА_2 від керування ТЗ. Що суперечить вимогам ст.266 КУпАП.

Суд не приймає до уваги рапорт поліцейського відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не може слугувати однозначними доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а). Даний рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника відділення поліції про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік можливих доказів вини правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування в стані сп`яніння), як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вищезазначені обставини свідчать про беззаперечне порушення поліцейськими процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та порушення порядку оформлення протоколу та інших матеріалів справи, а саме вони:

- не повідомили водія, після зупинки скутера, про ознаки алкогольного сп`яніння, які б давали їм підстави вимагати пройти відповідний огляд в подальшому;

- не оформили відповідне направлення для проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

- надали до матеріалів справи два взаємовиключних докази встановлення стану сп`яніння водія ОСОБА_2 акт про виявлення ними стану сп`яніння та висновок із медичного закладу, без будь-якого належного обґрунтування наявності цих двох документів в справі;

- не відсторонили водія від керування ТЗ;

- не повідомили водію про його права, зокрема чим обмежили його в можливості скористатись правом на захист;

- не вручили водію копію протоколу, тощо.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією поліцейськими дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що вина особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі, а тому приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283-285, 287 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд.

Суддя: Гайдич Р. М.