Провадження № 3/369/5799/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.09.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисника Шимка А. О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

11 квітня 2023 року о 19:05 год. водій ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем «Ford Kuga», днз НОМЕР_1 , по вул. В. Кільцева, 9А в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області на АЗС «UPG», перед початком руху, не впевнилась в безпечності та допустила відрив заправного пістолету АЗС, внаслідок чого було завдано матеріальні збитки. Після чого, водій ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги пп. «а» п. 2.10, п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у порушенні пп. «а» п. 2.10, п. 10.1 ПДР України не визнала та вказала, що заправний пістолет вона не бачила, а коли зрозуміла, що відірвала його, то злякалась, оскільки в машині були діти та її знайомі, а заправник почав стукати по авто, тому вона і поїхала з місця. При цьому, вважає, що у даній ситуації виникли цивільно-правові відносини.

У судовому засіданні захисник Шимко А. О. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження щодо його довірительки на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, мотивувавши його тим, що така ситуація, як відрив заправного шлангу не може вважатися дорожньо-транспортною пригодою у відповідності до ПДР України, оскільки правовідносини між ОСОБА_1 та АЗС «UPG» з моменту початку заправки і до її завершення регулюються не ПДР України, а лежать виключно у площині цивільних правовідносин і будь-які взаємодії між ними відбувалися на той момент виключно в рамках виконання договору купівлі-продажу палива. Окрім того, зазначав, що сам факт переривання заправки палива жодним чином не створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху та не призвів до перешкоди на прилеглій території чи дорозі. Разом з цим, звертав увагу суду на те, що підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП є виключно наявність пошкоджень, що були спричинені винними діями та є наслідками саме порушення конкретних вимог ПДР України, при цьому, матеріали справи не містять відомостей, які саме видимі чи зовнішні пошкодження було завдано внаслідок події, як відсутні і жодні відомості щодо потерпілих осіб. Разом з цим, зазначав, що у діях ОСОБА_1 відсутній умисел на залишення місця ДТП, оскільки самої ДТП у розумінні ПДР України та КУпАП не було.

У судове засідання, призначене на 18 вересня 2023 року захисник Шимко А. О. не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просила проводити судове засідання за його відсутності.

Як вбачається, з письмових пояснень старшого оператора ОСОБА_2 , який того дня був на робочому місці та зазначив, що до нього звернувся оператор заправної станції ОСОБА_3 , і повідомив, що на колонці № 5, невідома йому особа, не переконавшись в безпеці руху почала рух на автомобілі «Ford Kuga», днз НОМЕР_1 , білого кольору, чим здійснила матеріальну шкоду, а саме зламала заправний пістолет на колонці № 5 та погнула обшивку колонки. При цьому, вказував, що ОСОБА_3 також повідомив йому, що коли водій зламала заправний пістолет на колонці № 5, вона зупинилися на парковці, підійшла до колонки № 5, переконалася, що пістолет поломаний, їй ОСОБА_3 сказав, щоб вона зайшла в приміщення для з`ясування всіх обставин, після чого вона сіла в автомобіль і поїхала у невідомому напрямку.

Вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , доводи захисника Шимка А. О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom»[GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 124 КУпАП, передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП, передбаченого відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення. Відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю у водія вини у формі умислу, спрямованої на приховання факту та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимоги пп. «а» 2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно з п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Поряд з цим, судом встановлено, що справа № 369/13181/23 надійшла до суду поза межами, строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП, тому на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, вислухавши пояснення учасників по справі, дослідивши матеріали справи, серед яких протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД: № 268868 та № 268869 від 13 червня 2023 року, рапорт виклику працівників поліції, письмові пояснення ОСОБА_2 , схема місця ДТП, відеоматеріал на DVD-диску, витяг з бази «Армор», протокол огляду транспортного засобу, суд дійшов висновку, що вина водія ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом, в її діях наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, оскільки вона в порушення пп. «а» п. 2.10, п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, не впевнилась в безпечності та допустила відрив заправного пістолету АЗС, внаслідок чого було завдано матеріальні збитки. Після чого, водій ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце пригоди. Дані обставини справи підтверджуються матеріалами справи.

Твердження захисника Шимка А. О., про те, що матеріали справи не містять відомостей, які саме видимі чи зовнішні пошкодження було завдано внаслідок події не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються письмовими поясненнями старшого оператора ОСОБА_2 , у яких він зазначив, які саме пошкодження отримала заправна колонка та пістолет в цілому.

Посилання захисника Шимка А. О. про те, що така ситуація, як відрив заправного шлангу не може вважатися дорожньо-транспортною пригодою у відповідності до ПДР України, оскільки правовідносини між ОСОБА_1 та АЗС «UPG» з моменту початку заправки і до її завершення регулюються не ПДР України та сам факт переривання заправки палива жодним чином не створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху та не призвів до перешкоди на прилеглій території чи дорозі не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. Так, внаслідок правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке мало місце за обставин, вказаних в протоколах, спричинено пошкодження іншого майна, а саме відривання заправного пістолету, тобто об`єктом правопорушення є, зокрема суспільні відносини у сфері власності, об`єктивна сторона якого полягає у настанні наслідків у вигляді майнової шкоди, тобто склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП містить матеріальний склад правопорушення. В діянні ОСОБА_1 в даному конкретному випадку за ст. 124 КУпАП міститься необережна форма вини.

Крім цього, твердження захисника Шимка А. О. про те, що у ОСОБА_1 не було умислу на залишення місця ДТП спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні, де вона чітко вказала, що поїхала з місця ДТП, оскільки вона була налякана. Вказане також підтверджуєтьсяписьмовими поясненнями старшого оператора ОСОБА_2 .

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, суду не надано. Клопотань стосовно витребування доказів під час судового засідання від ОСОБА_1 та її захисника Шимка А. О., до суду не надходило.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Твердження захисника Шимка А. О. та водія ОСОБА_1 про те, що остання не є учасником дорожнього руху є необґрунтованими, з огляду на системний аналіз норм КУпАП та інші підзаконні нормативно-правові акти, які регулюють дорожній рух, зокрема правила дорожнього руху України. Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху, здійснила вимушену зупинку/стоянку для заправки авто, разом з тим всупереч ПДР, перед початком руху не переконалась в тому, що це буде безпечним і не заподіє шкоди іншим особам, здійснила рух, що призвело до необережного заподіяння останньою матеріальних збитків ДТП та в подальшому, умисно залишила місце пригоди.

Суд зауважує, що матеріали справи містять достатню кількість належних, допустимих та достовірних доказів, які дають підстави суду дійти вказаного вище висновку.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , судом не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина водія ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом, в її діях наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, проте, оскільки на день розгляду справи закінчились встановлені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 38, 122-4, 124, 247 ч. 1 п. 7, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП (протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД: № 268868 та № 268869 від 13 червня 2023 року) та закрити провадження у справі щодо неї на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя І. А. Козак