Справа № 487/1393/23
Провадження № 3/487/768/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Трелі Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, солдата військової служби, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

30.09.2022 року о 00:50 год. в м. Миколаєві вул. Лазурна, 42 гр. ОСОБА_1 керував транспортним Volkswagen B5 д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, тремтіння пальців рук. Від проходження освідування на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку, що було зафіксовано під час безперервної відеофіксації на бодікамери, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Олексієнко В.В., яка діє в інтересахОСОБА_1 , заперечувала проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення адвоката Олексієнко В.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли особа почала рухатись.

Так, об`єктивна сторона ст. 130 КУпАП полягає у керуванні, а так само і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не виконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ААБ № 327903 від 30.09.2022, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.09.2022 року, рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП капрал поліції Тараненко О. від 30.09.2023 року, довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Херсонський області від 06.10.2022 року та іншими матеріалами в їх сукупності.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду також зафіксований на відеозапис нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, перегляд якого повністю підтверджує обставини, викладені у протоколі, а саме те, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння відмовився.

Підстав вважати, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння мала місце через крайню необхідність, в розумінні положень ст. 18 КУпАП у суду не має.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, карткою обліку адміністративного правопорушення та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд, відповідно до статті 33 КпАП України, із додержанням принципів законності та індивідуалізації, приходить висновку, що для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню ним нових правопорушень, його покарання та виправлення достатнім буде накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами, так як згідно довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Херсонський області від 06.10.2022 року ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, його необхідно звільнити від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 268, 283, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

(UA0014001, МФО - 899998, , код класифікації доходівбюджету 21081300, отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, у строк та порядок, передбачений статтею 294 КпАП України.

Суддя В.О. Гаврасієнко