Справа № 559/2975/23
Номер провадження 3/559/1592/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року місто Дубно Рівненська область

Cуддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., за участі:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Лопухович А.О.

розглянувши у судовому засіданні в м.Дубно адміністративні матеріали, які надійшли від УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно протоколу працюючу молодшою медсестрою Смизької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП,-

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП і вимоги ст. 63 Конституції України роз`яснені),-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20.08.2023 серії ААБ №295991 20.08.2023 о 13 год. 00 хв. Рівненська обл. Дубенський р-н, с.Буща пров.Робочий, 11, водій ОСОБА_1 керуючи т/з «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з твариною (кінь) та залишила на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, чим порушив вимоги п.2.10 «А» ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Особа стосовно якої складено протоко про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала, пояснила наступне. Працює вона на посаді молодшої медсестри Смизької амбулаторії загальної практики сімейної медицини та по сумісництву на посаді фельдшера з обслуговування с.Буща. 20.08.2023 вранці вона була у церкві, під час служби стало погано дитині ОСОБА_2 , 2003 р.н. і вона надавала їй невідкладну медичну допомогу. Відразу після цього, дитину забрав її батько ОСОБА_3 додому, а вона пішла додому за необхідними препаратами та апаратами щоб поїхати до дитини та в повній мірі оцінити її стан здоров`я. Коли вона їхала на своєму автомобілі, раптово на дорогу вискочив кінь та пошкодив її автомобіль. Оскільки автомобіль міг надалі продовжити рух, а тварина побігла, власника поруч не було, то вона продовжила свій рух до хворої дитини, оскільки часу затримуватися не мала та вважала, що внаслідок події пошкоджено лише її майно. По дорозі до хворої дитини, зустріла власника коня ОСОБА_4 , якому повідомила про обставини події. Коли поверталася назад, знову зустріла ОСОБА_4 , який сказав, що викличе ветеринара, на що вона не заперечувала. Повернувшись додому, загнала автомобіль в двір. Через деякий час прийшов ОСОБА_4 та почав вимагати щоб вона виплатила йому половину вартості коня, так як його потрібно буде здавати, інакше викличе поліцію. ЇЇ провини у наїзді на коня не було і вона не заперечила, щоб викликати поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції, запропонували їй написати пояснення і підписати документи. Працівникам поліції вона пропонувала піти на місце події, що розповісти про обставини, але вони відмовилися і сказали, що їм цього не потрібно. Уникнути зіткнення із конем вона не мала можливості, правил ПДР не порушувала умислу залишати місце події не мала. 23.08.2023 подала заяву до поліції про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за неналежне утримання домашніх тварин.

В судовому засіданні захисник адвокат Лопухович А.О. пояснила, що на її думку в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п.210 «А`ПДР, доказів такого порушення матеріали справи не містять. ДТП сталася з причини раптової появи коня, який був без нагляду власника, на дорозі. Уникнути зіткнення ОСОБА_1 не мала можливості. Умислу залишати місце ДТП вона не мала, оскільки вважала, що завдана шкода лише її автомобілю, окрім того, першочерговим та необхідним вважала надати медичну допомогу хворій дитині. Працівники поліції не встановили всіх обставин справи, не долучили до матеріалів справи жодного доказу про залишення місця ДТП ОСОБА_1 , лише формально склали протокол. Провадження у справі просила закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 20.08.2023, близько 13 год. ОСОБА_1 , повідомила йому, що його кінь вибіг на дорогу, і вона не мала можливості уникнути зіткнення. До коня він викликав ветеринара. Кінь зламав ногу, тому він його здав. 13.09.2023 відносно нього була винесена постанова за ч. 2 ст. 127 КУпАП, за те, що він залишив без нагляду на лінії відведення дороги коня та випасав його, та накладено штраф в розмірі 340 грн., який він уже оплатив.

Заслухавши пояснення сторони захисту та ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (стаття 245).

За положеннями ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.122-4 КУпАП, передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Отже диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто відсилає до інших норм або правил.

Згідно п. 2.10а Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Так, при встановленні в діях водія ОСОБА_1 наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП слід враховувати що об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 122-4 КУпАП працівником поліції до протоколу серії ААБ №295991 від 20.08.2023 долучено лише копію протоколу серії ААД №084811 від 20.08.2023, складного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП

Варто зазначити, що жодних інших доказів, в тому числі, копії схеми місця ДТП, будь яких пояснень свідків чи самої ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Отже, матеріали справи, не містять будь яких доказів залишення ОСОБА_1 місця ДТП.

Разом з тим, в судовому засіданні були встановлені наступні обставини:

Постановою серії БАА №926220 від 13.09.2023 власника тварини (коня) - ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 127 КУпАП, а саме за те. що 20.08.2023 о 13 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , будучи погоничем тварин, залишив на лінії відведення дороги тварину коня, без нагляду та випасав там його, чим порушив п.7.7 «В» ПДР(а.с.31).

Постановою від 03.10.2023 провадження у справі(ЄУНС 559/2976/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП (протокол серії ААД №084811) від 20.08.2023) закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення(а.с.32-33).

Окрім того, як зазначалося вище, суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 122-4 КУпАП також визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому діяння, передбачені ст. 122-4 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

З огляду на вищевикладене, на переконання суду стороною захисту було доведено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 не мала умислу на вчинення будь-якого порушення, оскільки вважала, що в наслідок події була завдана шкода лише їй, власника тварини, який був відсутній на місці пригоди, вона повідомила особисто про інцидент, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що вона діяла умисно та усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення п. 2.10а ПДР України, а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та форми вини особи у його вчиненні в будь-якій формі.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №036822 від 07.10.2021.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та її захисника.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7,245,247, 254,256,278,280,283,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець