Пр.№ 3/756/5929/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 375106, 19 жовтня 2022 року близько 22 год. 20 хв., рухаючись по вул. Маршала Тимошенка, 18 в м. Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Різник І.А. вину підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що в стані наркотичного сп`яніння транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейськими не відмовлявся та погодився пройти огляд у лікаря нарколога. Однак замість того, щоб відвезти його на огляд, поліцейський почав проводити поверхневий огляд автомобіля. ОСОБА_1 просив швидше пройти огляд, так, як у нього залишилася остання ніч побути з дітьми, оскільки його відпустили з військової частини тільки на два дні. Працівник поліції роз`яснює, що результат буде один і той же, незалежно від того чи поїде до лікаря-нарколога, чи відмовиться їхати. Однак, якщо ОСОБА_1 відмовиться їхати до лікаря-нарколога, тоді він швидше поїде до своїх дітей. Враховуючи надані роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За вказане правопорушення передбачено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

-керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Як вбачається із оглянутого у судовому засіданні відеозапису долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак наголошує, що поспішає, оскільки є військовослужбовцем і отримав два дні відпустки для спілкування з родиною, дітьми.

Крім того, з цього відеозапису вбачається, що в ході розмови працівники поліції з`ясовують чи вживав протягом останнього часу наркотичні засоби ОСОБА_1 , після чого один поліцейський починає умовляти ОСОБА_1 відмовитися від поїздки до медичного закладу, оскільки це займе більше часу ніж складання протоколу, а результат буде один і той же. Після цього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на переконання суду, дії поліцейських, які замість виконання вимог Інструкції та направлення особи (її супроводження, оскільки огляд має відбуватись у присутності поліцейських), почали схиляти його до відмови від проходження медичного огляду, надаючи власну оцінку результатам не проведеного ще огляду.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Тобто, особа не зобов`язана доказувати свою невинуватість і її поведінка вважатиметься правомірно, доки не буде доказано зворотне.

У Рекомендації No R (91) 1 Комітета Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Відповідно до положень ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до ст.62 Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко