Справа № 359/7577/23
Провадження № 3/359/3718/2023
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Медвідя О.П., адміністративний матеріал, що надійшов від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

28.07.2023 року о 10 год. 28 хв. в м.Бориспіль, по вул.Київський Шлях,127-Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи особою, яка позбавлена права керування згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2022 справа № 359/6136/22, та вчинив дане правопорушення повторно протягом року, відповідальність, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що сів за кермо автомобіля 28.07.2023 року, оскільки має досить серйозні захворювання хребта, що супроводжуються сильними больовими відчуттями і потребую постійного вживання ліків та протибольових уколів. Того дня він мав купити спеціальні уколи для знеболення, які на його замовлення привезли до аптеки по вул. Київський шлях, 127 Б у м. Борисполі, куди він і прибув на автомобілі, щоб потім невідкладно їх застосувати, бо в нього в той день сильно загострився біль і він не міг його терпіти, тому був змушений сісти за кермо. Умислу в скоєнні даного правопорушення в нього не було.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Медвідь О.П. в судовому засіданні зазначив, що хоча дії ОСОБА_1 і свідчать про порушення ним п. 2.1 (а) ПДР України, однак, за фактичних обставин, останній був вимушений вчинити такі дії для невідкладеного отримання знеболюючих ліків. Вказане, свідчить про те, що він діяв в стані крайньої необхідності, оскільки в той час мав зробити укол для зняття больового синдрому від хронічної хвороби хребта. ОСОБА_1 щиро розкаюється у скоєному. Виходячись із вищезазначеного захисник просив провадження по справі закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення захисника, ознайомившись з матеріалами справи, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 28.07.2023 року серії ААД № 509911; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 31.07.2023 року; копією постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6801231 від 08.04.2023 р., згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_1 та його захисника про наявність у діях ОСОБА_1 крайньої необхідності, суддя зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно із ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В судовому засідання встановлено та визнано учасниками факт порушення ОСОБА_1 п. 2.1 (а) ПДР України. При цьому обоє наполягали на закритті провадження по справі з огляду на вчинення дії особою в стані крайньої необхідності пов`язаної з невідкладним отриманням ОСОБА_1 знеболюючих ліків.

Разом з тим, суддя за наслідками перегляду наявних в справі відеоматеріалів, враховує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був нещирий, при наданні пояснень стверджував, що не керував транспортним засобом, що свідчить про намагання особи уникнути відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане приходжу до висновку, що в даному випадку ОСОБА_1 все ж таки має понести відповідальність за порушення ним п. 2.1 (а) ПДР України.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст. 34 КУпАП законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Пом`якшуючими відповідальність обставинами відповідно до ст. 34 КУпАП вважаю повне визнання вини, щире розкаяння винного, вчинення правопорушення з огляду на необхідність невідкладного отримання знеболюючих ліків.

Обтяжуючих відповідальність обставин відповідно до ст. 35 КУпАП не встановлено.

Статтею 27 КУпАП передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше, а тому, при розгляді даної справи слід застосувати аналогію права.

Так згідно ст.69 КК України за фактично аналогічних умов, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч. 1 ст. 69 КК України).

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Суд звертає увагу, що за відсутності норми, яка дозволяла б призначати стягнення менше, ніж передбачено санкцією відповідної статті або замінити його на інше, неможливо у повній мірі реалізувати положення ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Тому накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, на особу, яка визнала вину, щиро розкаялася, вчинила правопорушення неумисно через невідкладність отримання знеболюючих ліків, не сприятиме її вихованню та виправленню. Таке покарання виглядає надмірним у відношенні ОСОБА_1 .

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч.5 ст.126 КУпАП встановлює безальтернативний штраф у розмірі 40800 грн., що значно перевищує мінімальний розмір штрафу, який сьогодні може бути призначений за вчинення злочину 510 грн. (ст.53 КК України). У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану, фізичного здоров`я ОСОБА_1 , наявних обставин, необхідним і достатнім буде накладення більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено ч.5 ст.126 КУпАП.

Отже, в даному випадку суддя вважає за необхідне застосувати стягнення з урахуванням аналогії закону та застосувати положення ст. 69 КК України для призначення покарання, що є меншим, ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, ступінь вини, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріали справи, та те, що тяжких наслідків не настало, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки останній належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 13, 23, 24, ч. 5 ст.126 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., що слід стягнути на користь Держави України (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м. Київ/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0010001; код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 1 (один) рік, без оплатного вилучення транспортного засобу .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк