ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9149/23Головуючий у 1-й інстанції Делікатна Л.В.
Провадження № 33/817/480/23 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Денисюка О.Р. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою суду, 15 травня 2023 року о 00 год. 49 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 №ARMF-0286» (повірка дійсна до 01.12.2023 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху..

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

Вважає що працівником поліції було порушено визначену законом процедуру огляду його на стан алкогольного спяніння оскільки працівником поліції було одночасно запропоновано йому пройти огляд на стан спяніння на зупинки автомобіля та в закладі охорони здоровя, у звязку з чим він не розумів де йому слід проходити огляд та на визначення якого саме стану спяніння.

Зазначає про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно викладено зміст диспозиції ст.130 КУпАП у звязку з тим що адмінвідповідальність передбачена за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, не з його ознаками, як зазначено у вказному процесуальному документі.

Також посилається на те, що причина зупинки автомобіля під його керуванням є незаконною оскільки порушення водієм коменданської години не визначено серед підстав для зупинки транспортного засобу у ст.35 ЗУ Про національну поліцію та суперечить ст.33 Конституції України, яка гарантує свободу пересування кожній людині, яка законно перебуває на території України.

Не вважає належним та допустимим доказом долучений поліцейськими до справи рапорт на імя начальника поліції, у якому зафіксовані обставини встановлені ними під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та складання адмінматеріалів.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України (далі за змістом Інструкція № 1452/735 від 09 листопада 2015 року) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП місцевий суд обгрунтував даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №039252 від 15 травня 2023 року;

- відеозаписах із реєстратора службового автомобіля працівників поліції (video_2023-05-16) та із нагрудної відеокамери поліцейських (export-a9sb9), ;

- свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 1673 083 22 чинне о 01 грудня 2023 року;

- направленні на огляд водія транспортного засобу ««Hyundai Sonata» ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 15 травня 2023 року;

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно грунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039252 від 15 травня 2023 року, 15 травня 2023 року о 00 год. 49 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 №ARMF-0286» (повірка дійсна до 01.12.2023 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях прирівнює адміністративні правопорушення за своїм характором до кримінальних (справи "Лучанінова проти України", "Надточій проти України"), тому на них розповсюджуються вимоги кримінального та кримінального процесуального законодавства України.

Згідно зі п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення(час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Так, ст. 266 КУпАП визначено процедуру огляду водія на стан алкогольного спяніння, яка проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатом огляд проводиться в закладі охорони здоровя.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року визначено що огляд водіїв на стан наркотичного спяніння проводиться не на місці зупинки транспортного засобу, а у спеціальному медичному закладі.

Тобто процедура огляду водіїв на стан алкогольного та наркотичного спяніння відрізняється.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду неможливо встановити чи відмовився водій пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного спяніння.

Окрім того, зі змісту вказного процесуального документу вбачається що водій відмовився одночасно пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки автомобіля за допомогою технічного приладу та в закладі охорони здоровя, що не відповідає процедурі, визначеній ст.266 КУпАП у відповідності до якої поліцейський лише після відмови водія пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки автомобіля за допомогою технічного приладу направляє його для проходження такого огляду в найближчій заклад охорони здоровя та лише після відмови останнього в протоколі зафіксовує вказані обставини.

За вказаних обставин, не можна вважати що визначена ст.266 КУпАП процедура огляду водія на стан спяніння дотримана.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ЄСПЛ у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Отже, протокол у справі про адміністративне правопорушення є так званим обвинувальним актом у справі про притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення.

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст.91 КК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення вчинення правопорушення).

Проте, з викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду так званої фабули вчиненого ОСОБА_1 правопорушення неможливо встановити від проведення огляду на стан якого спяніння водій відмовився оскільки визначена законом процедура огляду водіїв на стан алкогольного та нароктичного спяніння відрізняється у звязку з цим неможливо перевірити чи дотримались її поліцейські, що свідчить про неконкретність так званого обвинувачення та вказує на порушення права на захист ОСОБА_1 , який не знав від чого йому захищатись.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Виявлені під час складання адмінматеріалів недоліки та сумніви повинні застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції не вправі самостійно змінювати чи доповнювати фабулу обвинувачення, про що йдеться у рішеннях ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії, Михайлов проти України, згідно з якими ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію предявлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви у наявності достатніх гарантій, здатних усунути обгрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" від 20.09.2009р. ЄСПЛ розглянув ситуацію коли національний суд при розгляді справи про адміністративні правопорушенння без участі сторони обвинуваченння, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів сторони обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до адміністративної відповідальності, уточнивши у судовому засіданні фабулу правопорушенння, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне праворушенння. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинуваченння та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушенння ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатись від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатись від обвинуваченння, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, а тому приходжу до висновку про те, що провадження в справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у звязку з недоведеністю наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанову суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Денисюка О.Р. задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 вересня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя