БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1072/23
Провадження № 3/730/664/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , пенсіонера, за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 19 вересня 2023 року близько 10-00 год. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї сестри ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, виражаючись в її адресу погрозами, образливими та нецензурними словами, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпіла з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії справ, передбачені ст.277 КУпАП (протягом доби), повідомлялись про дату, час і місце проведення судового засідання засобами мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмами, але до суду не з`явились, про причини неприбуття не повідомили, заяв про відкладення чи розгляд справи в їх відсутність не подали. Тому, з огляду на зазначені обставини, суд вважає за можливе провести розгляд даної адміністративної справи в межах наявних доказів у відсутність вказаних учасників, участь яких не є обов`язковою, що не є порушенням прав цих осіб, передбачених ст.268, 269 КУпАП, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом положень ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Приписами ч.2 ст.3 даного Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, зі змістом якого притягуваний погодився і його підписав, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять; рапортом старшого інспектора-чергового ВП №1 Ніжинського РВП Шульгана Д.Ю. від 19.09.2023р., заявою ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , копією термінового заборонного припису стосовно кривдника від 21.09.2023р., формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

З огляду на приписи ст.251 КУпАП зазначені документи є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, тоді як ОСОБА_1 судовий виклик проігнорував й прийняти участь в розгляді справи не побажав.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що з огляду на «стандарт доведення вини поза розумним сумнівом» в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і з урахуванням ставлення притягуваного до вчиненого ним діяння, його особи, пенсійного віку, майнового стану, характеру та обставин вчинення правопорушення, з метою виховного впливу та запобігання скоєння аналогічних правопорушень в подальшому, до ОСОБА_1 слід застосувати такий вид адміністративного стягнення, як штраф, що відповідатиме вимогам ст.33 КУпАП.

Клопотання потерпілої про повернення даних адміністративних матеріалів до ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області для внесення відомостей до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст.129 КК України не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою є актом обвинувачення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 30.05.2013р. у справі «Малофєєва проти Росії», рішенні від 20.09.2016р. у справі «Карелін проти Росії», суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зміст сформульованього працівником поліції в адмінпротоколі обвинувачення ОСОБА_1 вказує саме на вчинення притягуваним стосовно своєї сестри протиправний дій, які повністю охоплюються поняттям домашнього насильства в його психологічній формі. При цьому, в даному обвинуваченні не зазначено про вчинення притягуваним погроз вбивством, якщо в потерпілої були реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз, що становить об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 КК України.

Водночас, суд звертає увагу потерпілої, що в даній конкретній ситуації притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП не позбавляє її можливості на підставі п.1 ч.1 ст.303 КПК України оскаржити до слідчого судді бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.129 КК України, щодо вчинення ОСОБА_1 погрози вбивством, що не буде вважатися подвійним притягненням особи до юридичної відповідальності та є сумісним з гарантіями, передбаченими у ст.4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, в силу положень ст.477 КПК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України, належить до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 9, 33, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 268, 277, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. В разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі - 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець