Справа № 551/904/23
Провадження №3/551/394/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі судді Сиволапа Д.С.,

секретаря судового засідання Барабан Ю.С.,

за участі особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого в музеї ім. Гоголя парковим працівником, 21.05.2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 126 та ч.5, 6 ст. 121 КУпАП, РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення близько 16-40 год. 03 серпня 2023 року по вул. Л. Вайнгорта в с. Гоголево Миргородського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Альфа», б/н, незареєстрованим в Україні в установленому порядку та не маючи відповідної категорії права керування таким транспортним засобом (правопорушення вчинене повторно), а також в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився з застосуванням приладу «Алкотестер Драгер». В ході огляду виявлено 1,29 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9(а), 2.9(в), п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України в зв`язку з чим вони кваліфіковані органами Національної поліції за ч. 1 ст.130, ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою суду від 22 серпня 2023 року вищезазначені протоколи були об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину категорично заперечив та вказав, що за вказаних в протоколах обставинах ніяким мопедом не керував, а пішки повертався від кума та дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції, використовуючи психологічний та фізичний тиск, примусили його зізнатись у керуванні мопедом та пройти огляд на стан сп`яніння. Вказав на відсутність жодних доказів його керування мопедом.

Надаючи правову оцінку даним адміністративним матеріалам та доводам ОСОБА_1 , суд виходив з наступного.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з диспозицій ч.1 ст. 130, ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП належними та допустимими доказами у справи повинен підтверджуватись факт керування особою транспортним засобом, за вказаних в протоколах обставин.

При дослідженні наданого працівниками поліції відеозапису встановлено, що він такого факту не підтверджує.

При досліджені відеозапису встановлено, що він складається з 5-ти відеофайлів під №№ 0000000_0000000_1951_0012, 0000000_0000000_2342_0014, 0000000_0000000_3342_0015, 0000000_0000000_4342_0016, 0000000_0000000_5232_0017.

При цьому відео файл з порядковим номером 0000000_0000000_20230803..._0013 відсутній, а у відеозаписі мається розрив у часі тривалістю 3 хв. 40 сек.

При цьому на файлі № 0000000_0000000_1951_0012 зафіксовано з великої відстані, як особа на двоколісному транспортному засобі з`їжджає з проїзної частини. Але з даної відстані неможливо розгледіти зовнішні ознаки, а ні транспортного засобу, а ні його водія. На файлі № 0000000_0000000_2342_0014 відеоряд починається, з того, як особа ( ОСОБА_1 ) вже в іншому місці йде пішки на зустріч патрульному автомобілю поліцейських.

При цьому відсутність відеозапису тривалістю 3 хв. 40 сек. між вказаними подіями не дають суду достатніх підстав ідентифікувати ОСОБА_1 як водія мопеду, що зафіксований на файлі № 0000000_0000000_1951_0012, незважаючи на показання працівників поліції, допитаних в судовому засіданні.

Так, допитані судом поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не змогли пояснити відсутність одного з відеофайлів на наданому суду оптичному носії інформації.

Незважаючи на те, що судом до СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області було направлено запит від 18.09.2023 про надання всіх відеозаписів щодо даної події, запит суду виконаний не був.

Пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п.1 розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

В даному випадку працівники поліції грубо проігнорували вимоги вищевказаної Інструкції та надали суду неповний відеозапис в якому відсутній ключовий фрагмент, з фіксацією факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, а отже даний факт є непідтвердженим.

Посилання поліцейських на те, що ОСОБА_1 при спілкуванні з ними усно підтвердив факт керування мопедом, що зафіксовано на відеозаписі, суд до уваги не бере, оскільки з цього ж відеозапису вбачається, що працівник поліції Линник С.Г. усно попередив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, що є не припустимим для осіб, які притягуються до кримінальної чи адміністративної відповідальності та тягне за собою недійсність наданих ними пояснень (показань).

За таких обставин, суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом мопедом не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а отже в його діях не доведено наявність складу інкримінованих йому правопорушень.

Таким чином провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи те, що останнім часом працівниками СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області допускаються грубі порушення при оформлені адміністративних матеріалів за ч.ч. 1-4 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП, що сприяє уникненню правопорушниками відповідальності, та, як наслідок, зростанню рівня таких правопорушень на території Шишацької ТГ, суд вважає необхідним здійснити аналіз таких матеріалів та направити його до ГУНП в Полтавській області для вжиття заходів реагування у відповідності до ст. 6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 130, 247, 251, 255, 283-285, 287, 307, 308 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч. 7 ст. 121 та ч. 5 ст.126 КУпАП.

В порядку ст. 6 КУпАП здійснити аналіз справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1-4 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП, що на протязі серпня-вересня 2023 року знаходились на розгляді голови Шишацького районного суду Полтавської області ОСОБА_4 та були закриті за відсутністю складу адміністративних правопорушень через неналежне фіксування правопорушення або оформлення відповідних матеріалів працівниками СПД № 1 ВП № 3 Миргородського ВРП ГУНП в Полтавській області. Даний аналіз направити керівництву ГУНП в Полтавській області для вжиття заходів реагування.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області Д.С.Сиволап