Номер провадження: 33/813/1677/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Хлєбнікова М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хлєбнікова Максима Павловича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1445 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 21.05.2023 року приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_1 біля будинку №17 по вул. Сегедській в м. Одесі, керуючи автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком перестроювання в смугу попутного напрямку в тій смузі, в якій рухався інший т/з - Shkoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , не впевнився в безпечності руху, не врахувавши дорожньої обстановки та внаслідок чого автомобіль Skoda Octavia скоїв дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) (а.с.2).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.19).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, представник ОСОБА_1 - адвокат Хлєбніков М.П. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням передбачених ст.38 КУпАП строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.21-22).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У судове засідання, призначене на 19.09.2023 року об 11 год. 20 хв. прибув представник ОСОБА_1 - адвокат Хлєбніков М.П., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, оскаржувану постанову скасувати (а.с.31-33).

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №361296 від 22.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п. 2.3 д), п.10.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.2).

Відповідно до п 2.3 д) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 10.3 ПДР України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

За змістом ч.5 ст.122 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

З аналізу вищенаведених норм ПДР України та КУпАП вбачається, що відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив ПДР України і внаслідок цього спричинив створення аварійної обстановки.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, підтверджується належним чином дослідженими судом доказами, яким надана вірна юридична оцінка, а саме: протоколом по адміністративне правопорушення серії ААД №361296 від 22.05.2023 року (а.с.2), поясненнями пасажира Skoda Octavia , та ОСОБА_1 (а.с.3-4), відеозаписами (а.с.13).

Так, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Хлєбніков М.П. просить скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 15.08.2023 року з тих підстав, що на його думку, оскільки правопорушення вчинено 21.05.2023 року, то на даний час строк накладення адміністративного стягнення сплинув, і справа підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 цього ж Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, подія, за яку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності до ч.5 ст.122 КУпАП, мала місце 22.05.2023 року, тобто 3-х місячний строк притягнення його до відповідальності закінчився 22.08.2023 року (а.с.2).

Однак, оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси ухвалена 15.08.2023 року, тобто у строк, передбачений ст.38 КУпАП (а.с.13).

Виходячи з вищевикладеного, та приймаючи до уваги той факт, що на час ухвалення оскаржуваної постанови не сплив 3-х місячний строк для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.122 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, про те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку визнавши ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

Інших підстав для скасування постанови заявником апеляційної станції зазначено не було.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хлєбнікова Максима Павловича - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25.09.2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда