Номер провадження: 33/813/861/23
Справа № 522/695/23
Головуючий у першій інстанції Лонський І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.

захисника ОСОБА_1 адвоката Білика В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Білика Віктора Станіславовича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою, виправлену ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 20023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 24.12.2022 року о 19 год. 30 хв. в м. Одеса, по вул. Манежна, 22, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 повторно протягом року та став учасником дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на бодікамеру 471471. Від керування транспортним засобом був відсторонений шляхом передачі авто тверезому водію (а.с.3).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з урахуванням постанови того ж суду від 01 травня 2023 року про виправлення описок в судовому рішенні (а.с.27-29, 39).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 28.04.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Білик В.С. подав на неї апеляційну скаргу, яку уточнив 17.05.2023 року, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.31-33, 43-45).

Так, у судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 12.09.2023 року об 11 год. 30 хв. з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Білик Б.С., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити (а.с.94-96).

Крім того, під час апеляційного розгляду, представник ОСОБА_1 адвокат Білик В.С. заявив клопотання про визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №083790 від 24.12.2022 року недопустимим доказом (а.с.62).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 року), судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Його вина у вчиненні адміністративного проступку повністю доводиться:

- довідкою згідно інформаційного порталу Національної поліції України, про те, що громадянин ОСОБА_1 постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2022 року справі №523/11518/22 притягувався до адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №083790 від 24.12.2022 року (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що такий огляд не проводився (а.с.4);

- поясненнями свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 24.12.2022 року о 19 год. 29 хв., виходив з парку, та почув звук зіткнення за адресою вул. Манежна, буд. 22, та побачив зіткнення ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 з покинутим автобусом, та підійшовши до водія ВАЗ 2109 побачив, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 , в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим свідок викликав поліцію (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.6);

- відеозаписами з камер працівників поліції, з якого вбачаються два свідки, які підтвердили, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 , крім того, ОСОБА_3 не заперечував про те, що відбулось ДТП за участі покинутого автобусу, однак вказав, що за кермом авто був таксист, який начебто втік, більше того з відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу Drager, так і в медичному закладі і повідомлено, що у разі відмови від проходження огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на що ОСОБА_1 погодився (а.с.7);

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

Разом з тим, у своїй уточненій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 адвокат Білик В.С. вказував про те, що ОСОБА_1 невірно кваліфіковано правопорушення, оскільки на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №083790 від 24.12.2022 року, існувала лише постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року, по адміністративній справі №523/12391/22, яка скасована постановою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 . Складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.44).

Однак, як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, дійсно постановою Суворовського районного суду від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у справі №523/12391/22 (а.с.80-81). Постановою Одеського апеляційного суду від 24.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2022 року скасовано, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (а.с.82-87).

Проте, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2022 року у справі № 523/11518/22, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.88), яка також була оскаржена до Одеського апеляційного суду. Однак постановою Одеського апеляційного суду від 24.11.2022 року, постанову Суворовського районного суду м. Одеси було змінено, тобто ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не отримував водійське посвідчення, стягнуто лише штраф, без позбавлення права керування (а.с.89-93).

Аналіз положень ч.ч. 1 та 2 ст. 130 КУпАП дає підстави для висновку, що необхідною умовою кваліфікації адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є встановлення вини за вчинення (факту вчинення) однієї з дій, яка передбачена в ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, брати участь у судовому засіданні, заявляти клопотання, і т.д., з тих підстав, що ОСОБА_1 був обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, власноруч розписався у ньому, більше того, розписався про дату та місце судового засідання (а.с.2), разом з тим, представник ОСОБА_1 адвокат Попкова І.Г., яка діяла в його інтересах, знайомилась з матеріалами справи (а.с.11-13), отримувала судові повістки про виклик у судове засідання (а.с.17-18, 25-26), крім того, сам ОСОБА_1 подавав клопотання про зупинення розгляду справи в суді першої інстанції (а.с.18-21).

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Справа «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).

Отже, усі вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції, крім того, судом було вжито всіх заходів щодо дотримання прав особи на участь у судових засіданнях.

Стосовно доводів про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля ВАЗ 2109, д/з НОМЕР_1 , на вул. Манежна, буд.22, 24.12.2022 року о 19 год. 30 хв., то апеляційний суд їх не приймає, оскільки, вказане спростовується показами свідків, та матеріалами справи.

Більше того, слід зазначити, що ОСОБА_1 зазначав, що начебто він їхав з таксистом, який в подальшому покинув авто та втік, крім того, з відеозапису вбачається, що в подальшому з`явилась невідома особа, яка пояснила, що ОСОБА_1 не був за кермом авто, що може підтвердити даними з відеозаписів з СТО, з якого начебто виїзжав перед цим транспортний засіб ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 , однак будь-яких підтверджень цим даним не було надано як в суді першої інстанції так і апеляційної інстанції. Крім того, будь-яких заперечень або пояснень на протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надавав.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів та отримана працівниками поліції від ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.266 КУпАП та вищевказаної Інструкції.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що правопорушник ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є завершеним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, не врахував, що відповідно до пункту 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до переглянутого судом відеозапису, під час перевірки патрульним поліцейським наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія встановлено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Крім того, за обставинами події, яка мала місце 24.12.2022 року о 19 год. 30 хв. в м. Одеса, по вул. Манежна, буд. 22, стосовно ОСОБА_1 поліцейським винесено постанову за ч.5 ст.126 КУпАП за порушення ним пункту 2.1«а» ПДР України, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом повторно протягом року.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому, крім іншого, зазначено, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 неможливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права, оскільки він такого права на момент вчинення адміністративного правопорушення не мав та посвідчення водія не отримував.

Стосовно клопотання та доводів апеляційної скарги щодо неналежності та недопустимості як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд бажає зазначити наступне.

Так складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ні правопорушником ОСОБА_1 ні його захисником суду не надано, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Посилання щодо сумнівів правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів поліції та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні закону, що не можна визнати допустимими доказами.

Крім того, правопорушником ОСОБА_1 або його захисником, не було наведено жодних даних, які б викликали сумніви у належності даних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів того, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, у суду немає.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зазначені доводи є аналогічними тим, яким надана оцінка в постанові суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд за наслідками апеляційного перегляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.294 КУпАП, вважає за необхідне Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року з урахування постанови тог ж суду від 01 травня 2023 року про виправлення описки, змінити, скасувавши в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Білика Віктора Станіславовича задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням постанови того ж суду від 01 травня 2023 року про виправлення описок в судовому рішенні, змінити.

Скасувати в частині застосовування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В решті постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 18.09.2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда