Справа № 302/1087/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, відомостей про неповнолітніх утриманців немає, непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 від 16.06.2015, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності: 21.12.2022, - за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, справа 302/1364/22, з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, - постанова суду виконана (штраф та судовий збір сплачено); 24.05.2023, - за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, справа № 302/950/23, з накладенням стягнення у виді громадських робіт на строк 50 годин (постанова суду не виконана),
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб.
Згідно з постановою, 06.06.2023, приблизно о 20 год 00 хв, ОСОБА_1 , знаходячись у магазині "Мілка", що у селі Запереділля Хустського району Закарпатської області, розпочав сварку з дружиною ОСОБА_2 , під час якої ображав її нецензурними словами, чим вчинив насильство в сім`ї, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.173-2 КУпАП».
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки не брав участі у розгляді справи, зі змістом постанови ознайомився лише 16.07.2023. Вказує на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати. Зазначає, що викладені у протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки між подружжям виникла сварка на побутовому ґрунті, викликана взаємною емоційною роздратованістю, однак такі дії неможливо кваліфікувати за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення необхідно поновити, що доводи апеляційної скарги не визнаються слушними з огляду на таке.
Доводи апеляційної скарги про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення є поважними. Так, ОСОБА_1 було відомо, що Міжгірським районним судом відносно нього розглядається справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку SMS- повідомлення від 08.06.2023 (а. с. 8). Однак, на судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. Разом з тим, відповідно до відомостей, що містяться у матеріалах справи, копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 була надіслана у встановлений законом триденний строк 23.06.2023, однак даних про отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності копії судового рішення, у матеріалах справи немає. Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП убачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №823353, 06.06.2023, приблизно о 20 год 00 хв, ОСОБА_1 , знаходячись у магазині "Мілка", що у селі Запереділля Хустського району Закарпатської області, розпочав сварку з дружиною ОСОБА_2 , під час якої ображав її нецензурними словами, чим вчинив насильство в сім`ї, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Даними протоколу підтверджується, що ОСОБА_1 ознайомився з його змістом, копію процесуального документу отримав, про що свідчать його підписи.
Протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.06.2023 підтверджується, що потерпіла ОСОБА_2 звернулася із заявою до правоохоронних органів, у якій просить прийняти відповідні міри відносно її чоловіка ОСОБА_1 , оскільки 06.06.2023 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » чоловік ображав її нецензурними словами (а. с. 3).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються змістом письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 06.06.2023 (а. с. 4).
До матеріалів справи приєднані копії постанов Міжгірського районного суду від 21.12.2022, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн (постанова виконана: штраф та судовий збір сплачено); та Міжгірського районного суду від 24.05.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді у виді громадських робіт на строк 50 годин (постанова суду не виконана),
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суд першої інстанції дав об`єктивну оцінку кожному доказу та належним чином проаналізував обставини, викладені в них та дійшов правильного й обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Буркало П. В. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та інших процесуальних документів.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів та наступні обставини.
Статтею 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, - апеляційний суд вважає такими, що не свідчать про відсутність у діях апелянта складу передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд зазначає, що факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційний суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом серії ВАВ №823353, зі змістом якого ОСОБА_1 погодився, жодних заперечень та зауважень не надав; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.06.2023.
При оцінці доводів ОСОБА_1 відносно того, що викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності, оскільки між подружжям виникла сварка на побутовому рівні, викликана емоційною роздратованістю, однак такі дії неможливо кваліфікувати за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - апеляційний суд такі не визнає слушними, позаяк матеріали справи свідчать про зворотне.
По-перше, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом у справі, документ складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, до того ж, своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що відомості у протоколі внесені правильно, зі змістом протоколу на момент його складання апелянт погодився. Жодних заперечень чи скарг відносно вищезазначеного процесуального документу чи порушень процедури його оформлення, на момент складання протоколу ОСОБА_1 не висловлював. Апеляційний суд враховує у тому числі і те, що вказані у протоколі обставини підтвердила потерпіла ОСОБА_2 у своїх поясненнях, наданих безпосередньо у апеляційному суді. У судовому засіданні присутній ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які можуть ставити під сумніви достовірність пояснень потерпілої.
Тож, апеляційний суд вважає, що сукупність відомостей, які викладені у вищезазначених процесуальних документах та під час надання пояснень під час розгляду справи у апеляційному суді, є підставою для визнання факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
По-друге, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що матеріалами справи підтверджено, у тому числі факт звернення потерпілої ОСОБА_2 до правоохоронців із заявою про кримінальне правопорушення 07.06.2023 у зв`язку із тим, що її чоловік ОСОБА_1 ображав потерпілу нецензурними словами.
Підстав для сумнівів щодо правдивості та достовірності свідчень потерпілої апеляційний суд не вбачає, оскільки ОСОБА_2 попереджена про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП; що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_2 буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН