КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/6236/23Головуючий у І інстанції: Дев`ятко В.В.
Провадження№33/824/3113/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Бургели Олега Вікторовича, на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 02червня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КпАП України, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією тварини - собаки, породи «бультер`єр».

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бургела Олег Вікторович, засобами поштового зв`язку, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідно протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого судом винесена оскаржувана постанова, ОСОБА_1 допустила «порушення правил вигулу собаки породи «бультерєр», що призвело до укусів ОСОБА_2 », однак у вказаному протоколі не відображено жодної з дій ОСОБА_1 , яка б регламентувалась диспозицією саме ст. 154 КУпАП, порушення якої їй інкриміновано.

Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові взагалі не відбувається посилання суду саме на диспозицію ст. 154 КУпАП. Натомість суд першої інстанції посилався на рішення Київської міської ради, положення якого нібито порушено ОСОБА_1 , однак відповідальність за це порушення судом першої інстанції застосовується чомусь за нормами КУпАП.

Вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять належних та допустимих доказів щодо отримання ОСОБА_2 тілесних пошкоджень.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена оскаржувана постанова, не містить інформації про суть адміністративного правопорушення, а інформація про дії ОСОБА_1 , яка відображена у протоколі, не має ніякого відношення взагалі до КУпАП. Крім того, у протоколі йдеться про те, що нібито собака покусала ОСОБА_2 , і очевидно мало б бути зазначено про заподіяння якоїсь матеріальної шкоди, однак цього немає.

Зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 нібито вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП, однак з незрозумілих причин судом її притягнуто до адміністративної відповідальності не за ч.2 ст. 154 КУпАП, а чомусь за ч.3 ст. 154 КУпАП, тобто у зв`язку з нібито вчиненням адміністративного правопорушення, яке їй не було працівниками поліції взагалі інкриміновано, а тому на думку сторони захисту, незаконна перекваліфікація судом першої інстанції дій ОСОБА_1 , відповідальність за які передбачена більш сувора, ніж за ч.2 ст. 154 КУпАП, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до частини другої статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Додатково сторона захисту акцентує увагу на тому, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого виносилась оскаржувана постанова суду, не містить конкретної фабули правопорушення передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП. (об`єктивної сторони правопорушення), не містить посилання на порушення ОСОБА_1 конкретного нормативно-правового акту, його статті чи пункту, яким визначено коло обов`язків та заборон для осіб, які утримують собак чи здійснюють за ними догляд. Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення посилання на порушення положень конкретного нормативно-правового акту фактично унеможливлює притягнення особи до відповідальності. Та обставина, що собака покусала потерпілого, спричинивши шкоди його здоров`ю не є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення, вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає положенням диспозиції статті 154 КУпАП, яка разом зі статтею 256 цього Кодексу вимагає від посадової особи, що складає протокол, обов`язок чітко та зрозуміло сформулювати суть вчиненого правопорушення, тобто висунутого проти особи обвинувачення.

Зазначені обставини, на думку сторони захисту, виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.2, 3 ст.154 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши апелянта, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 262283 від 12 травня 2023року, 27 березня 2023 року, близько 16 год., ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 допустила порушення правил вигулу собак, а саме під час вигулу собаки, породи «бультер`єр», остання покусала ОСОБА_2 , що заподіяло шкоди її здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції розглядав протокол в межах, на думку суду першої інстанції, інкримінованої кваліфікації, тобто за ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 262283 від 12.05.2023, а також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Під час судового розгляду знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд першої інстанції вважав за необхідне кваліфікувати її дії саме згідно цієї норми.

Водночас, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 154 КУпАП, утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях) -

тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року, -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції вказано, що згідно до протоколу про адміністративне правопорушення дії власника собаки ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч.2 ст. 154 КУпАП, яка передбачає повторність протягом року скоєння діянь, визначених частиною першою вказаної статті, однак повторності в діях притягнутої не має, а має місце інша кваліфікуюча ознака - спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини, відповідальність за яке встановлює ч.3 ст. 154 КУпАП, яка ОСОБА_1 не інкримінувалась і є більш тяжкою в порівнянні з ч.2 ст. 154 КУпАП.

Згідно вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, згідно вимог ст. 255 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція суду, а саме: «У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість перекваліфікувати дії правопорушника з більш тяжкого адміністративного правопорушення на менш тяжкий, і навпаки.

Таким чином, суддя не може кваліфікувати дії ОСОБА_1 ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки в протоколі зазначена кваліфікація за ч. 2 ст. 154 КУпАП, а притягнення особи за іншою частиною статті, ніж їй інкримінована не допускається, оскільки суддя здійснює судовий розгляд виключно в межах складеного протоколу (ч. 3 ст. 337 КПК України).

Тому суд, у випадку доведеності вини, не мав права перекваліфікувати дії з ч. 2 ст. 154 на ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення, слід визначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні. Суддя здійснює розгляд протоколу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Керуючисьст.ст. 245, 247, 280, 283 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бургели Олега Вікторовича задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП. та накладено стягнення скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП. .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Стрижеус А.М.