Провадження номер 3/741/1049/23
Єдиний унікальний номер 741/1582/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року суддя Носівського районного суду Чернігівської області Гридасова А.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдови, який проживає (перебуває) за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

15 серпня 2023 року о 21 год. 05 хв. в м. Носівка по вул. Центральна, 15 гр. ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що ОСОБА_2 повідомлений завчасно та належним чином про розгляд справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляв, а також приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках КУпАП вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судової повістки, а законом передбачений скорочений строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя визнав за можливе розглянути справу за відсутності в судовому засіданні особи, відносно якої складено протокол на підставі наявних у справі доказів.

Адвокат особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає. В обгрунтування своїх заперечень вказує на те, що поліцейський, який оформляв матеріали відносно ОСОБА_2 порушив закони та нормативні акти, які передбачають процедуру притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Матеріали надані до суду не містять належних доказів порушення з боку PALAICIUC A. У протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовані дані, які не відповідають фактичним обставинам, ОСОБА_2 є громадянином Молдови, а не України. Після зупинки автомобіля PALAICIUC A. йому не було повідомлено про причину зупинки, що є незаконним. На пропозицію пройти освідування на стан сп`яніння ОСОБА_2 не заперечував, але просив надати сертифікат та акт перевірки приладу, яким поліцейський мав намір провести такий огляд, тим самим фактично не відмовлявся від освідування. також на твердження адвоката до матеріалів справи додані 5 відеофайлів фіксації події, але на всіх цих файлах зазначена дата 05.01.2008 і час запису від 14:41 до 15:58 год. У протоколі дата та час правопорушення, яке на думку поліцейського вчинив PALAICIUC A. зазначено як 21:04 год. 15.08.2023. Таким чином, відео файли додані до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2023 відносно ОСОБА_2 є неналежними доказами. Крім того у сторони захисту викликають сумніви у достовірності пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які зафіксовані у їх поясненнях та додані до матеріалів справи. Працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП, скільки вони на місці не встановили ознак сп`яніння ОСОБА_2 , а лише висловили своє припущення і зупинили останнього безпідставно. На підставі викладено, просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив, що 15.08.2023 у АДРЕСА_2 він був свідком відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер або ж в лікарні.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що 15.08.2023 у АДРЕСА_2 вона була свідком під час оформлення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_6 . Підтвердила, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер або ж в лікарні. Зазначила, що в діях водія була присутня зухвалість. Також, зазначила, що вона є саме свідком, і підтверджує, що була свідком фіксації відмови особи від освідування, а не перебування особи в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_2 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №471309; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розпискою щодо передачі транспортного засобу; показами свідків; відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що інспектором патрульної поліції було виконано усі вимоги законодавства при пропозиції пройти ОСОБА_2 огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте, останній відмовився від проходження такого огляду.

Доводи адвоката про те, що від проходження медичного огляду ОСОБА_2 не відмовився, оскільки поліцейський провокував останнього відмовитись від проходження освідування, суд відхиляє, як безпідставні і не підтверджують наданими в розпорядження судуд доказами.

Так, дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції підтверджується той факт, що ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції відмовся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або ж проведення медичного огляду в лікарні в присутності свідків, поліцейський роз`яснив водію ОСОБА_2 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 зухвало поводив себе по відношенню до поліцейських, які перебували при виконанні своїх службових обов`язків, виражався нецензурними словами.

Щодо наявність розбіжностей у даті та часі вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , що зафіксовані на відеозаписі з нагрудної боді камери поліцейського та містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 471309 від 15.08.2023 не можуть бути тим фактом, що ставить під сумнів вчинення самого адміністративного правопорушення

На думку суду, такі розбіжності не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки не спростовують факт наявності в його діях порушення п. 2.5 ПДР України, яким водія зобов`язано на вимогу працівника поліції пройти в установлено законом порядку медичний огляд на стан сп`яніння.

Окрім того, дане твердження адвоката спростовуються показами свідків, які вказали про час та місце, та самим водієм, який отримав протокол про вчинення адміністративного правопорушення, де зазначено дату та час його складання та вчинення правопорушення.

Крім того, суд зауважує на те, що відповідно до оглянутого відео з боді-камери, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 вільно володіє українською мовою, перекладача не вимагав під час складання протоколу, відтак був обізнаний щодо дати та часу і не заперечив це у відповідній графі протоколу.

Доводи адвоката про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини не спростовують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а обґрунтованість та підстави зупинки транспортного засобу не впливають на законність судового рішення у даній справі.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд розцінює вказані доводи адвоката, щодо відсутності доказів вчинення правопорушення, як такі, що надані з метою уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності.

Також не заслуговують на увагу твердження адвоката про те, що працівники поліції безпідставно не надали сертифікат на повірку приладу «Драгер», оскільки ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я.

Щодо інших доводів адвоката, суд зазначає, що не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, водій не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час проведення огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

За таких підстав, матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Суд зауважує, що ОСОБА_2 як водій, хоча і є громадянином Молдови зобов`язаний знати та неухильно дотримуватися ПДР України, в тому числі, п. 2.5 ПДР України, а відтак вважає, що вина його у вчиненні правопорушення доведена.

Статтею 16 КУпАП передбачено, що іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець, - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку; іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом; особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлює відповідно до положень КУпАП особливості відповідальності іноземців та осіб без громадянства за правопорушення. Згідно загальної норми ст. 23 Закону, а також норми ст. 16 КУпАП, іноземці та особи без громадянства, які вчинили адміністративні правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону в загальному порядку, тобто на рівні з громадянами України.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У розумінні Європейського Суду з прав людини справа про адміністративні правопорушення (проступки) є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ст. 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Очевидно, що право і покарання в одній державі можуть складатись інакше, ніж в іншій державі. Держава вправі встановлювати на своїй території будь-які норми закону, для регулювання суспільних відносин. Позбавлення спеціального права наданого громадянину, є адміністративним стягненням, яке застосовується на особу, не залежно від юрисдикції органу який його видав. Тобто форма видачі спеціального права та орган який його видав, не можуть впливати на покарання (стягнення), яке застосовує суд від імені держави, оскільки у такий спосіб влада будь-якої держави виконує свій обов`язок по забезпеченю безпеки та правопорядку на своїй території незалежно від того, хто вчиняє правопорушення. Для позбавлення права керування транспортним засобом не встановлено у законі застереження, щодо можливості застосування такої санкції у випадках коли спеціальне право видане лише внутрішніми органами, установами або організаціями України. Головним критеріями для такого стягнення повинно бути наявність відповідного спеціального права і можливість ним вільно користуватись. Порушення правопорядку в України за допомогою спеціального права виданого поза межа держави України, вимагає припинення такого порушення від відповідних правоохоронних органів та в подальшому від правосуддя законної реакції на встановлене порушення на умовах і в порядку передбаченому законом для громадян України.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення виключно у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав посвідчення водія № НОМЕР_2 від 05.03.2020, яке вилучено та видано тимчасовий дозвіл DT 298711 від 15.08.2023.

За таких обставин, оцінюючи всі отримані докази, суд вважає, що ОСОБА_2 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини першої даної статті, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік застосувати на території вчинення правопорушення - України.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області.

Суддя А.М. Гридасова