П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Військової частини НОМЕР_1 за протоколом про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 172-20 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП Т0300 №9-2023-2022 від 20.09.2023 року вбачається, що 19.09.2023 року, військовослужбовець служби за контрактом, штаб-сержант ОСОБА_1 перебував поза територією військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_2 . Факт алкогольного сп`яніння підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.09.2023. Таким чином, своїми діями штаб-сержант ОСОБА_1 здійснив правопорушення, за що передбачена відповідальність по ст. 172-20 ч. З КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення заперечував повністю, вказав на те, що у день складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення у нього був вихідний день. При цьому, до матеріалів справи просив долучити копію журналу, згідно якого він заступив на добовий наряд 18.09.2023 року о 09 годині та відповідно звільнився 19.09.2023 року о 09 годині. Вказує, що 19.09.2023, у нього був вихідним днем, хоча він був присутнім у військовій частині в період часу з 16 год. до 17.55 год. на прохання керівництва, однак неофіційно. Після чого повернувся по своїх справах, пішов на день народження товариша, де вживав спиртні напої. Біля 20 години він з товаришем пішов до кафе ОСОБА_2 , випити каву. Де його зупинили працівники ВСП і повезли складати протокол.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння .

Ч.2 ст. 172-20 передбачає відповідальність за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за дії, відповідальність настає за передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, вбачається, що 19.09.2023 року, військовослужбовець служби за контрактом, штаб-сержант ОСОБА_1 перебував поза територією військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_2 . Факт алкогольного сп`яніння підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.09.2023. Таким чином, своїми діями штаб-сержант ОСОБА_3 здійснив правопорушення, за що передбачена відповідальність по ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.

При цьому у протоколі вказано на те, що диспозиція частини 1 статті 172-20 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Отже вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

Згідно матеріалів справи, а саме висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09.2023 №1948, ОСОБА_1 , 19.09.2023 перебуваву стані алкогольного сп`яніння.

Сам ОСОБА_1 вказаного факту не заперечує ні в письмових поясненнях, ні в судовому засіданні.

Разом із тим, останній вказує на те, що 19.09.2023 після 09 години ранку не перебував на службі, не виконував службові обов`язки, не перебував на території військової частини в період затримання.

Згідно з статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.172-20 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно диспозиції ч.3 ст. 172-20 КУпАП, відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

При розгляді справи судом було встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 , ставиться саме те, що він перебував поза територією військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_2 .

Вказане свідчить про те, що зокрема суть правопорушення не відповідає диспозиції ч.3 ст. 172-20 КУпАП. Крім того сутні відомості про час скоєння адміністративного правопорушення.

Що в свою чергу дає підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 172-20 КУпАП, не передбачено відповідальність за перебування військовослужбовцем у нетверезому стані саме поза територією військової частини.

За даних обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що останній здійснював вживання алкогольних напоїв на території військової частини, перебував на території військової частини у стані сп`яніння, та виконував військові обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, враховуючи наявність відомостей про перебування ОСОБА_1 в добовому наряді в період часу з 18.09.2023 року з 09 год. до 19.09.2023 року 09 год., вбачається що після цього, принаймні починаючи з 09 год. 19.09.2023, у особи відносно якої складено протокол, був вихідний день. Вказані доводи не спростовані жодними доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі відсутній час вчинення вказаних у ньому дій ОСОБА_1 .. Вказується тільки те, що подія мала місце 19.09.2023 року та поза територією військової частини. Відомостей про виконання військових обов`язків військової служби ОСОБА_1 , військовослужбовця служби за контрактом, 19.09.2023 року матеріали справи не містять також.

Отже, на переконання суду, відомості що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, не доводять наявності у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При розгляді справи суд вважає, що вина останнього у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП не доведена.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Тож, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зважаючи на викладене, суд зобов`язаний розглядати справу лише в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення та не в праві встановлювати обставини, які виходять за межі таких тверджень та звинувачують особу у вчиненні дій, які конкретно не викладені в ньому.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційний суд через Ужгородський районний суд.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош