Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1587/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 виданий 10.03.2021 року органом № 1828, РНОКПП НОМЕР_2 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001195 від 10.07.2023 року вбачається, що 09.07.2023 року, о 22 год. 30 хв., на автодорозі Олевськ - М.Копищанський, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом «Lifan», без д.н.з., повторно протягом року, вчинив порушення, передбачене ч. 2-4 даної статті (постанова БАД 638466 від 27.01.2023 року), чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП не визнав, стверджує, що він не керував мотоциклом, але при цьому особу, яка керувала транспортним засобом назвати не зміг.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП .

Так, частиною 5 статті 126 КУпАП визначено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Слід зазначати, що ч. 2-4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові Верховного суду від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001195 від 10.07.2023 року, копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 638466 від 27.01.2023 року; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 805632 від 10.07.2023 року.

Як вбачається з копії постанови серії БАД № 805632 від 10.07.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто працівником поліції до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-3, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що вищевказана постанова серії БАД № 805632 від 10.07.2023 року оскаржується ОСОБА_1 в судовому порядку. Враховуючи наведене, вказана постанова є чинною та підтверджує факт того, що 09.07.2023 року, о 22 год. 30 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом «Lifan».

Відповідно до наявної в матеріалах справи постанови серії БАД № 638466 від 27.01.2023 року працівником поліції притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 27.01.2023 року о 18 год. 25 хв. на автодорозі с. Копище с. М.Копищанський водій ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Lifan», д.н.з. відсутній, без мотошолому, не маючи права керування, номерний знак відсутній, відсутнє дзеркало заднього виду, при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту.

Слід зазначити, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 29.08.2023 року по справі № 287/1577/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн. 00 коп.

Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 09.07.2023 року, о 22 год. 30 хв., на автодорозі зі сполученням с. Юрове с. Хочине керуючи транспортним засобом мотоциклом марки LIFAN, не врахував дорожньої обстановки, швидкості руху та здійснив наїзд на штучно створене перекриття для обмеження швидкості руху транспортних засобів поблизу блок-посту, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП мотоцикл отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Таким чином, постанова суду від 29.08.2023 року, якою встановлено що ОСОБА_1 09.07.2023 року, о 22 год. 30 хв., на автодорозі зі сполученням с. Юрове с. Хочине керував транспортним засобом мотоциклом марки LIFAN, без державного номерного знаку, та яка набрала законної сили 11.09.2023 року, має преюдиційне значення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено диск з відеозаписом події, який надійшов із відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

З оглянутого диску з відеозаписом події, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що 10.07.2023 року працівниками швидкої допомоги надавалась медична допомога ОСОБА_1 на місці ДТП, що опосередковано свідчить про те, що зазначена ДТП сталась за участю ОСОБА_1 . Інших осіб, яким би надавалась медична допомога на відеозапису не зафіксовано. Також з відеозапису вбачається, що свідок ОСОБА_2 , який був присутній на місці ДТП, надавав пояснення працівникам поліції, при цьому підтвердив, що ввечері 09.07.2023 року водій мотоцикла, який їхав із великою швидкістю, здійснив наїзд на ящики з піском. Після ДТП він підбіг до мотоцикліста, який після зіткнення лежав на дорозі та викликав працівників поліції та швидку допомогу.

Судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Правових підстав вважати долучений до матеріалів провадження відеозапис неналежним чи недопустимим доказом в суду немає.

Вищевикладене свідчить про те, що 09.07.2023 року о 22.30 год. ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом мотоциклом «Lifan».

Твердження ОСОБА_1 , надані ним у судовому засіданні про те, що він не керував транспортним засобом мотоциклом марки LIFAN, повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які свідчать про те, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, який потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Також, з диску з відеозаписом події вбачається, що один із свідків, які були присутні на місці події просив у працівників поліції не складати на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за водіння в нетверезому стані, а обмежитися складанням адміністративних матеріалів за те, що останній не впорався з керуванням транспортним засобом. Тобто, вказана особа вказувала саме на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Окрім цього, у судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг назвати персональні дані особи, яка за його версією була за кермом мотоциклу. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вказана позиція ОСОБА_1 , зважаючи на рівень її аргументованості, переконливості та послідовності є версією захисту з метою уникнення його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки на переконання суду із врахуванням всіх обставин справи та вищевказаних зібраних по справі доказів, версія щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керувала інша особа, є неспроможною і такою, що не відповідає дійсності.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, що він 09.07.2023 року, о 22 год. 30 хв., на автодорозі м. Олевськ - с. М.Копищанський, керував транспортним засобом мотоциклом «Lifan», без д.н.з., повторно протягом року, вчинив порушення, передбачене ч. 2-4 даної статті (постанова БАД 638466 від 27.01.2023 року), чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктом адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Суб`єкт адміністративного правопорушення - це фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001195 від 10.07.2023 року у ньому зазначено, що ОСОБА_1 керував мотоциклом «Lifan», без д.н.з., тобто, мабуть, мається на увазі, що транспортний засіб не має державного номерного знаку. При цьому ч. 5 ст. 126 КУпАП не передбачає відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака. За це натомість передбачено адміністративну відповідальність за ст. 121-3 КУпАП.

Тобто у даному протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, передбачено ч. 5 ст. 126 КУпАП та не вказано відповідну об`єктивну ознаку правопорушення, за наявності якої діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Враховуючи усі обставини даної справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

При ухваленні судового рішення суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, вбачається, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч. 5 ст. 126, ст.ст. 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у його діях.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар