Номер провадження: 33/813/1546/23
Номер справи місцевого суду: 522/3984/23
Головуючий у першій інстанції Циб І. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Розенбойма Юрія Олександровича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Розенбойма Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2023року о 04 год. 10хв.,в м. Одеса, вул.Генуезька 22А, водій ОСОБА_1 керував т/з «CHEVROLET LACETTI»,

д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 , адвокат Розенбойм Ю.О. просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року, постановити нове рішення, яким провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з відеозапису, що міститься в матеріалах справи, який надано поліцейськими підтверджено, що на початку відеозапису, автомобіль ОСОБА_1 не рухався, сам ОСОБА_1 стояв поруч із задньою лівою дверцею автомобіля, а не поблизу місця водія, тобто попереду автомобіля. В ході спілкування з правоохоронцями ОСОБА_1 відразу повідомив, що не керував транспортним засобом, що було підтверджено поясненнями свідка, які зафіксовані на відеозаписі. Також зазначає, що ОСОБА_1 надав поліцейському такі пояснення (дослівно): «додому їхали, хлопці, он зі стояники». На думку захисника, аналізуючи ці пояснення ОСОБА_1 не можна зробити висновок, що останній мав на увазі керування ним транспортним засобом власноруч. Надалі ОСОБА_1 повідомив, що він не керував автомобілем, що підтвердив ОСОБА_2 . За версією сторони захисту події того дня відбувалися таким чином, що 12 лютого 2023 року вранці ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 поверталися на автомобілі, яким керував останній зі стоянки до будинку, де проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після того як ОСОБА_1 потрапив до своєї квартири, він почув звук сигналізації автомобілю, який стояв у дворі, тому вирішив повернутися та перевірити транспортний засіб. ОСОБА_2 також вийшов у двір, почувши звук сигналізації, після чого вони удвох оглядали цей транспортний засіб, у той час як до них під`їхали працівники поліції та запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На переконання захисника, окрім самого лише протоколу про адміністративне правопорушення, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, у той час як з відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як і не вбачається того, що його було зупинено. Наголошує, що працівники поліції не вжили жодних заходів для належного формування доказової бази при складанні протоколу, обмежившись лише наведенням твердження про нібито керування транспортним засобом ОСОБА_1 . При цьому, поліцейські не були позбавлені можливості використати тепловізор для перевірки температури двигуна автомобіля та встановлення таким чином орієнтовного часу (тривалості) руху автомобіля до початку проведення відеозапису. У якості доводів апеляційної скарги посилається також на певні постанови Одеського апеляційного суду як на практику розгляду подібних справ про адміністративне правопорушення, зокрема у справах №522/100071/22, №523/5223/22, №520/8295/17, №496/1073/22, №522/2386/22. Також захисник зазначає про те, що твердження поліцейських про те, що вони переслідували дворами водія ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимим доказами у справі, оскільки вони не підтвердженні джерелами доказів.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 та його захисника Розенбойма Ю.О за доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється той факт, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, як і не заперечується адвокатом наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, встановлених та зафіксованих поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення, ту обставину, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, як на місці події за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру, так і у закладі охорони здоров`я захисник також під сумнів не ставить, а тому з огляду на приписи

ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказані вимоги нормативно-правових актів, як свідчать матеріали справи, поліцейськими дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №428904 від 12 лютого 2023 року, відеозаписі, наданому правоохоронцями, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 лютого 2023 року.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №428904 від 12 лютого 2023 року убачається, що поліцейськими установлено, що: «12 лютого 2023 року о

04.10 год. в м. Одеса вул. Генуезька, 22А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та спеціалізованому медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПРД, за що відповідальність передбачена

ч.1 ст. 130 КУпАП».

Також у протоколі зазначено, що свідки та потерпілі відсутні, у графі «до протоколу додаються» вказано: акт огляду, направлення на огляд, відеозапис з нагрудних портативних відеореєстраторів: №471441, 470586.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, від підписання цього протоколу, внесення особистих пояснень, а також отримання його копії ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейським зроблені у протоколі відповідні відмітки.

Вимоги до змісту протоколу, встановлені ст. 256 КУпАП, і ці приписи закону щодо належності оформлення документа, поліцейськими дотримано. Апеляційна скарга не містить доводів на предмет не відповідності змісту протоколу про адміністративне правопорушення вказаним вимогам закону.

Як на підставу для скасування постанови судді першої інстанції, захисник посилається на те, що правоохоронці не зупиняли транспортний засіб, ОСОБА_1 не керував цим транспортним засобом, про що він відразу повідомив поліцейським. Захисник вказує, що цим автомобілем керував саме ОСОБА_2 , який також знаходився на місці події.

Відхиляючі наведені вище доводи сторони захисту, апеляційний суд виходить із такого.

З матеріалів справи убачається, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , правоохоронцями свідки не залучалися, обставини події фіксувалися за допомогою поліцейських відеореєстраторів.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, належність та допустимість якого, як джерела доказів захисник не заперечує, убачається, що за допомогою технічних засобів відеофіксації поліцейськими зафіксовано, що у той час, як правоохоронці прибули на місце події, автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 стояв на місці не рухаючись.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що дійсно на початку відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходився біля автомобілю, а саме поруч з лівими передніми дверима, тобто з боку місця водія транспортного засобу, та у цей час лише ці двері автомобіля були відчинені, у той час коли ОСОБА_1 знаходився на вулиці, місце водія було порожнє, тобто за кермом вказаного автомобілю ніхто не перебував. На запитання поліцейського чому та звідки рухалися у комендантську годину, ОСОБА_1 надав пояснення такого змісту: «додому їхали хлопці, он зі стоянки». На вимогу правоохоронців, ОСОБА_1 надав документи із сумки, яка знаходилася у автомобілі, поруч з місцем водія. У ході розмови, поліцейським висловлено підозру щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота у зв`язку з чим правоохоронець висловив на адресу водія вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору алкотестеру «Драгер» на що ОСОБА_1 погодився. При цьому, поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження огляду, настає адміністративна відповідальність. Також у ході розмови з поліцейським ОСОБА_1 зазначив таке: «я не відмовляюсь, я з вами повністю погоджуюсь, я все розумію, ви абсолютні праві». Водночас до початку фактичного проходження огляду, у той час як поліцейський почав вручати ОСОБА_1 одноразовий мундштук з метою проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, посилаючись на те, що він не керував цим транспортним засобом. При цьому, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що правоохоронцями здобуто достатньо доказів, щоб стверджувати про те, що саме він керував транспортним засобом, після чого на адресу ОСОБА_1 , поліцейський повторно висловив вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру «Драгер») або ж пройти огляд у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 фактично відмовився, після чого поліцейський повідомив, що у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що характер поведінки та зміст пояснень ОСОБА_1 є непослідовними та суперечливими, оскільки останній спочатку не заперечував факт керування ним автомобілем, у зв`язку з чим погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», водночас у процесі підготовки проходження такого огляду на вимогу поліцейського, зокрема, після безпосереднього отримання від поліцейського мундштуку, ОСОБА_1 у подальшому відмовився від проходження цього огляду, заперечуючи факт керування ним транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що транспортним засобом керував саме

ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається з відеозапису, про цю обставину, зокрема, факт керування автомобілем у вказаному вище місці і час, останній не повідомляв працівникам поліції, а ОСОБА_1 таку версію подій під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не висував.

При цьому апеляційний суд зауважує, що відеозаписом чітко зафіксовано, що у той час як ОСОБА_1 , знаходився біля автомобілю з боку місця водія, на якому у той час ніхто не перебував тобто воно було порожнє, ОСОБА_2 знаходився в салоні автівки праворуч від місця водія, тобто на пасажирському сидінні, з якого в подальшому і вийшов на вулицю. Інших осіб на місці події не було.

Отже пояснення ОСОБА_2 , надані поліцейським про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, за умови, що сам ОСОБА_2 не вказував на той факт, що саме він управляв цим автомобілем, та з огляду на відсутність інших осіб на місці події, а також зважаючи на те, що а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 не заперечували факт руху автомобілю, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі пояснення суперечать фактичним обставинам справи.

Надані ОСОБА_2 пояснення в якості свідка допитаного судом за клопотанням захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час апеляційного перегляду справи, не спростовують обставин, що зафіксовані у вказаному вище протоколі від 12 лютого 2023 року, та відеозаписом з місця події, є суперечливими з тими, що надавалися ним поліцейським під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу серії ААД№428904, і не узгоджуються з матеріалами, що містяться у справі. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співробітниками за місцем своєї роботи, тимчасово проживають за однією адресою, отже не є сторонніми особами, що вказує на приятельські між ними відносини, тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 надані покази з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 під час спілкування з правоохоронцями відразу повідомив, що він не керував транспортним засобом, та у той час, як на місце події прибули правоохоронці, ОСОБА_1 знаходився поруч із задніми лівими дверима автомобіля, а не поруч із місцем водія, є голослівними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, оскільки спростовуються відеозаписом.

Версію перебігу подій фактичних обставин цієї справи, про яку зазначає захисник у тексті апеляційної скарги, обґрунтовуючи її вимоги, апеляційний суд вважає неспроможною, оскільки, а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 на місці події взагалі не повідомляли про те, що автомобілем керував саме ОСОБА_2 , рухаючись транспортним засобом за маршрутом від стоянки до будинку, де вони проживають з ОСОБА_1 , і останні не повідомляли правоохоронцям ту інформацію, що у нічний час, під час комендантської години їх перебування не в помешканнях, в яких вони тимчасово проживають, обумовлене необхідністю обстеження транспортного засобу у зв`язку із спрацюванням сигналізації на автомобілі.

На думку апеляційного суду, носить неправдоподібний характер і твердження захисника про те, що у той час як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оглядали автомобіль на вулиці, попередньо почувши звук сигналізації у зв`язку з чим вийшли з квартири на вулицю, на місце події під`їхали поліцейські і запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як було вказано вище, відеозапис не містить інформації про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали огляд транспортного засобу, тоді як на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_2 у цей час знаходився у салоні автомобіля на пасажирському сидінні, а не здійснював його огляд, як про те твердить захисник, а ОСОБА_1 знаходився поруч з автомобілем, біля передніх лівих дверей, тобто безпосередньо місцем водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що правоохоронці не вжили жодних заходів для належного формування доказової бази при складенні протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки установивши факт керування транспортним засобом, зокрема з першочергових пояснень ОСОБА_1 , наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський правомірно висловив на адресу ОСОБА_1 вимогу пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, після чого зафіксувавши відмову водія, цілком легітимно прийняв рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням вимог п.2.5 ПДР.

Посилання захисника про те, що правоохоронці не були позбавлені можливості використати тепловізор для перевірки температури двигуна автомобіля з метою встановлення орієнтовного часу (тривалості) руху автомобіля до початку відеозапису, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що транспортний засіб рухався, а тому встановлення поліцейськими самого по собі часу (тривалості) руху, обставини цієї справи не викликали необхідності, і крім того це не стосується предмету доказування у цій справі.

Посилання захисника на відповідні постанови Одеського апеляційного суду як на судову практику розгляду справ про адміністративне правопорушення, що зазначені захисником в апеляційній скарзі, суд не приймає до уваги, оскільки висновки, що викладені у постановах апеляційного суду по такій категорії справ, зроблені судом за результатом апеляційного перегляду за певними доводами апеляційних скарг, і в розумінні норм процесуального закону не є судовою практикою, що має враховуватися судом.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Розенбойма Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко