ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.Л.,

з секретарем Чебановою С.В.,

за участю:

захисника адвоката Айвазової К.Б.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали справи, що надійшли з Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, без інвалідності, з вищою освітою, зі слів перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №563180 від 08.08.2023 року вбачається, що 31.07.2023 року о 20:02 годин надійшло повідомлення «102» про те, що 30.07.2023 року за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 42, діти гралися та розбили лобове скло в автомобілі НОМЕР_1 , КІА, серед яких був неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим Батько ОСОБА_1 не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки згідно ст. 150 СК України.

Дії ОСОБА_1 співробітниками поліції кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав та, за узгодженої позиції зі своїм захисником, просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях та діях його сина складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Так, згідно ч. 3 ст. 184 КУпАП відповідальність настає за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.

У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), яка ратифікована Україною, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (зі змінами та доповненнями), виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, за викладених в протоколі обставинах, у віці 15 років.

Відповідно до статті 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Щодо тверджень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд їх вважає безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження, та спростовуються встановленими фактичними обставинами.

Суд розцінює позицію ОСОБА_1 , як бажання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, оскільки в судовому засіданні, під час дослідження письмових пояснень очевидців подій та відеозапису за обставинами даного протоколу, встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у киданні каміння поруч з транспортним засобам, що може оцінюватись як дрібне хуліганство з боку неповнолітнього.

Вина ОСОБА_1 , підтверджується документами доказами зібраними в порядку ст. 251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №563180 від 08.08.2023 року; відомостями з повідомлення на лінію «102» за №103557838 від 30.07.2023 року (ЄО 14582 від 31.07.2023 року); заявою ОСОБА_3 та його письмовими поясненнями від 31.07.2023 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; оглянутим в судовому засіданні відеозаписом; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 08.08.2023 року ін. матеріалами в своїй сукупності.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставину, що пом`якшує та обтяжує відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самими правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли. Документів, про наявність у ОСОБА_1 пільг щодо звільнення сплати судового збору, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 9-11, 184, 221, 252, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом встановленого законом строку з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко