Постанова

Іменем України

19 вересня 2023 року

м. Київ

провадження №33/824/3949/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Вишгородського районного суду Київської області

в складі судді Олійника С. В.

від 07 липня 2023 року

у справі №363/1116/23 Вишгородського районного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

20 січня 2023 року старшим сержантом поліції Харчиком С. С. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №079601 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 20.01.2023, о 10 год. 10 хв., на вул. Київська, 1А, с. Демидів, Київської області, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

В протоколі зазначено, що водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_1 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції проігнорував його доводи про те, що працівники поліції запропонували йому відмовитися від проходження огляду як альтернативу не забирати автомобіль на штраф майданчик.

Вказав, що суд не звернув уваги на норми законодавства, з аналізу яких вбачається, що працівника поліції має зобов`язати особу пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а в разі відмови, направити до медичного закладу, і тільки у разі відмови від проходження у закладі охорони здоров`я складати протокол. Оскільки законом не передбачено пропозиції відмовитися від огляду на стан сп`яніння, а встановлена обов`язкова вимога поліцейського щодо проходження огляду, то в діях поліцейських вбачається порушення норм законодавства та прав ОСОБА_1 .

Зазначив, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є помилковим, оскільки протокол не ґрунтується на фактичних обставинах справи та зібраних доказах.

Додав, що з хронології подій вбачається, що з моменту зупинки автомобіля до моменту відео фіксації пройшло 30 хвилин за які вже було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, з направлення вбачається, що останнє складено о 10 год. 20 хв., тобто коли бодікамера була вимкнена.

Зазначив, що наявний в матеріалах справи відеозапис, наданий суду, не відповідає положенням Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, оскільки не є безперервним.

Акцентував увагу суду, що з пояснень свідків неможливо встановити коли саме вони з`явилися та чи справді були свідками вказаних подій.

Резюмував, що висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_4 є помилковим з огляду на те, що в діях працівників поліції вбачається порушення основоположних прав і свобод ОСОБА_1 та порушення основних принципів своєї діяльності.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2023.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказував на те, що він не був присутній у судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови, а текст постанови отримав 13.07.2023 у застосунку «Viber».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається з матеріалів справи 07.07.2023 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 19.07.2023, тобто з пропуском строку, передбаченим ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 зазначив, що постанова була винесена за його відсутності, а копія постанови була отримана ним 13.07.2023 у застосунку «Viber».

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, постанову винесено 07.07.2023 за відсутності ОСОБА_1 . Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 . З копії супровідного листа вбачається, що копію постанови було направлено 14.07.2023 (а.с. 41). В той же час ОСОБА_1 визнав факт отримання тексту постанови 13.07.2023 у застосунку «Viber».

Суд також враховує, що з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 19.07.2023, тобто через шість днів після отримання копії постанови у застосунку «Viber», а отже без зайвих зволікань.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржниками причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотань та поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2023.

У судове засідання, призначене на 05.09.2023 ОСОБА_1 не з`явився. Разом з тим, апеляційний суд, з метою належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи апеляційної скарги, відклав розгляд справи на 19 вересня 2023 року.

У судове засідання, призначене на 19.09.2023 ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 58).

19.09.2023 на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , без протоколу перевірки кваліфікованого електронного підпису, про відкладення судового засідання на іншу дату.

ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи у зв`язку із тим, що судова повістка надійшла йому запізно.

Апеляцій суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання та визнання причин неявки до суду не є поважними.

Із зворотного поштового повідомлення вбачається, що судову повістку на 19.09.2023 ОСОБА_1 отримав 13.09.2023, тобто за 6 днів до дати судового засідання. З урахуванням положень п. 5 ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 вважається таким, що завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відтак посилання на те, що судова повістка надійшла запізно спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 20.01.2023, о 10 год. 10 хв., на вул. Київська, 1А, с. Демидів, Київської області, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Під час складання протоколу та адмінматеріалів заперечень не висловлював, у протоколі зазначив, що напередодні вживав пиво та з протоколом погоджується.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №079601, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час складання протоколу, підписав його та письмово зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення згоден; довідкою начальника САП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Щіпкова Євгенія про те, що ОСОБА_1 , 02.07.2009 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного в присутності свідків та ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини, що встановлені в протоколі і підтверджені відеозаписом, доданого до протоколу; відеозаписом, із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 в присутності свідків повідомив, що він керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , із смт. Іванків, а також повідомив про вживання ним алкогольного пива 19.01.2023. Із відеозапису також вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, та на запропонований працівниками поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» та у медичному закладі - відповів відмовою. Йому було роз`яснення права, передбачені ст. 268 КУпАП та надано протокол для викладення пояснень, зауважень та заперечень не надав; витягом з ІПС МВС України «Армор», якою встановлено, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, що суд не взяв до уваги його доводи про те, що поліцейський має зобов`язати особу пройти огляд на місці зупинки, і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

Згідно з пунктом 1 Розділу 2 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами п. 8 Порядку У разі відмови водія транспортного засобу від проведення

огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації. Також факт відмови може бути зафіксований у поясненнях свідків.

Отже, з аналізу положень ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 3 Інструкції вбачається, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована на не лише поясненнями свідків, а й на нагрудну бодікамеру поліцейського.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією події технічними засобами відеозапису.

З вищенаведеного вбачається, що у поліцейського, у випадку наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, виникає обов`язок провести огляд на стан сп`яніння, однак поліцейський не може зобов`язати водія пройти огляд, оскільки проходити огляд на вимогу поліцейського є обов`язком водія згідно з п. 2.5 ПДР, а відмова від такого обов`язку є правом водія, однак в такому випадку така відмова на місці зупинки і у закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Отже, при виявленні ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 у поліцейських виникли підстави вважати, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, і у поліцейських виникла законна вимога до ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд та право відмовитися від проходження огляду, однак порушити п. 2.5 ПДР.

Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №079601 від 20.01.2023 вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , 20.01.2023, о 10 год. 10 хв., на вул. Київська, 1А, с. Демидів, Київської області, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та у графі пояснення останні написав: «Вчора пив пиво. З протоколом згоден» (а.с. 1).

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння до КНП ІСР «Вишгородська ЦРЛ» ВРР вбачається, що в останнього виявлено наступні ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. У графі результати огляду вказано: «відмовився» (а.с. 3).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Drager» відмовився. Свідки огляду: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а. с. 3).

В письмових поясненнях свідка ОСОБА_6 вказано, що 20.01.2023 в с. Демидів на вул. Київська 1А, в її присутності працівники поліції запропонували водію автомобіля «Фольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» чи пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у Вишгородській ЦРЛ на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою та пояснив, що вчора пив алкогольні напої (а.с. 4).

В письмових поясненнях свідка ОСОБА_6 вказано, що 20.01.2023 в с. Демидів на вул. Київська 1А, в її присутності працівники поліції запропонували водію автомобіля «Фольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» чи пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у Вишгородській ЦРЛ на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою та пояснив, що вчора пив алкогольні напої (а.с. 4).

В письмових поясненнях свідка ОСОБА_8 вказано, що 20.01.2023 в с. Демидів на вул. Київська 1А, в його присутності працівники поліції запропонували водію автомобіля «Фольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» чи пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у Вишгородській ЦРЛ на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою та пояснив, що вчора пив алкогольні напої (а.с. 5).

Судом апеляційної інстанції досліджено відеофайли з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а. с. 8), щодо яких суд зазначає наступне.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 особисто повідомив поліцейському, що керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався з смт. Іванків в напрямку м. Києва. Після чого поліцейський повідомляє, що під час перевірки документів у них виникла підозра, що водій вживав спиртне. На запитання поліцейського про вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 відповів ствердно «так». Після чого поліцейський в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Драгер» на що водій відмовився. Після чого поліцейський запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я на що ОСОБА_1 відмовився. Після чого поліцейський роз`яснив, що відмова від проходження огляду утворює самостійний склад адміністративного правопорушення та відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що останнього відсторонено від керування транспортним засобом. Після чого поліцейський повідомляв, що відбере у свідків пояснення, а відносно водія складе протокол. Крім того, з відеозапису вбачається, що поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Таким чином, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , а також зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, що свідчить про наявність порушення п. 2.5 ПДР та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, зазначені вище протокол серії ААБ № 079601 від 20.01.2023; акт огляду, направлення, пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис викладений на диску у декількох файлах та не є безперервним, однак об`єму відео, що містяться на цьому диску, достатньо для перевірки встановлених судом обставин визнання факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Більше того, перший відеозапис розпочинається о 10:42:30 та закінчується о 10:44:35, а другий відеозапис розпочинається о 10:44:41, тобто через 6 секунд після завершення першого відеозапису.

Враховуючи вищенаведене, не підтвердилися доводи апеляційної скарги щодо надання працівниками поліції пропозиції відмови від проходження огляду, оскільки з відеозапису та з пояснень свідків чітко вбачається, що поліцейські пропонували пройти огляд у встановленому законом порядку, а водій ОСОБА_1 на власний розсуд скористався наданим правом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

З тих же підстав суд не приймає доводи скаржника про те, що дії працівників поліції не відповідали встановленим законом порядку.

Апеляційний суду не приймає доводи скаржника, про те, що з відеозапису не можливо встановити коли саме дані свідки з`явилися та чи справді були свідками події, оскільки такі обставини звідки з`явилися свідки не підлягають встановленню та перевірці у даній справі. Більше того, вказані свідки відображені на відео та особисто називали своє ім`я та були присутні під час висловлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи скаржника про те, що протокол було складено до того як було розпочато відеозапис не піддержуються відеозаписом, оскільки з останнього вбачається, що поліцейські, після фіксування відмови ОСОБА_1 зазначив, що відбере пояснення у свідків, а потім складе протокол.

Дійсно, у протоколі вказано час його складання 10 год. 39 хв., а у направленні зазначено час 10 год. 20 хв., в той час як відеозапис розпочинається о 10 год. 42 хв. Водночас апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції надавав оцінку таким доводам скаржника та апеляційний суд погоджується з наданою оцінкою, що такі обставини є формальним недоліком при оформленні протоколу. Оскільки з відеозапису, як вже вказувалось вище, вбачається, що поліцейський повідомив, що буде оформлювати протокол після того як відбере пояснення у свідків, і такі обставини не заперечував ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу. Більше того, протокол підписаний ним без зауважень.

Отже, доводи скаржника щодо розбіжностей в часі, що зазначений у протоколі та відеозаписі не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та не свідчать про порушення прав останнього поліцейськими, відтак і не мажуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №079601, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час складання протоколу, підписав його та письмово зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення згоден; довідкою начальника САП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Щіпкова Євгенія про те, що ОСОБА_1 , 02.07.2009 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного в присутності свідків та ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини, що встановлені в протоколі і підтверджені відеозаписом, доданого до протоколу; відеозаписом, із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 в присутності свідків повідомив, що він керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , із смт. Іванків, а також повідомив про вживання ним алкогольного пива 19.01.2023. Із відеозапису також вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, та на запропонований працівниками поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» та у медичному закладі - відповів відмовою. Йому було роз`яснення права, передбачені ст. 268 КУпАП та надано протокол для викладення пояснень, зауважень та заперечень не надав; витягом з ІПС МВС України «Армор», якою встановлено, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем та підтверджено факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.

Скаржник також вказував, що судом першої інстанції проігноровано клопотання про витребування відеозапису спростовуються постановою суду першої інстанції в мотивувальній частині якої, суд зазначив, що з положень Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 не вбачається обов`язковість подання запитів на отримання відповідних відеоматеріалів. Таким чином зміст мотивувальної частини рішенні з посиланням на наявність пояснень свідків у матеріалах справи фактично свідчить про те що суд розглянув вказане клопотання, а тому такі доводи не приймаються апеляційним судом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

В цілому доводи апеляційної скарги є тотожними клопотанню про закриття провадження у справі, поданого ОСОБА_1 до суду першої інстанції, який надав їм належну оцінку та розглянув з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської областівід 07 липня 2023 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської областівід 07 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської областівід 07 липня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик