Справа№938/689/23
Провадження № 3/938/386/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, місце народження: м.Бурштин Івано-Франківської області, електромонтер, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24.08.2023 №ЗхРУ №132096, 24.08.2023 о 13.00год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 30 км. від лінії державного кордону, на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Шибене» був затриманий ОСОБА_1 спільно з іншою особою, за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 04.09.2023, та були призначені до розгляду цього ж дня о 18год. 00хв.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 25.09.2023.

20.09.2023 до суду надійшло клопотання про скасування протоколу про адміністративне правопорушення. У клопотанні зазначає, що при складанні протоколу уповноваженими особами в порушення ч.2 ст.251 КУпАП не було пред`явлено жодних доказів, які б свідчили про наявність у нього наміру вчинити адиміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 КУпАП, а також матеріали справи не містять фото- і відео фіксації правопорушення. Пояснив, що 24.08.2023 близько 10.00год він був затриманий невідомою йому особою у військовій формі та зі зброєю, схожою на автомат Калашникова, який прокричав "Хто ви такі, на коліна, голову на землю", при цьому погрожуючи застосуванням зброї . Все це відбувалось на відстані 30 км від лінії державного кордону, тобто поза межами прикордонної смуги, яка становить завширшки5 кілометрів, тобто поза межами прикордонної смуги, яка становить завширшки 5 кілометрів від державного кордону на околиці с.Бистрець Верховинського району. У поясненнях, наданих цього ж дня він зазначив, що не мав наміру перетинання або спроби перетинання державного кордону, а прямував з метою туризму та відпочинку в похід на 4 дні по пішохідному маршруту від села Бистрець до гори ОСОБА_2 , далі маршрут мав пролягати до гори Говерла по чорногірському хребту. Завершення маршруту мало відбутись у м.Ясіня, звідки ним було придбано квитки на потяг, як доказ того, що він не мав жодного наміру перетинати державний кордон, також він у присутності своїх друзів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надав працівникам прикордонної служби довідку з місця роботи, яка підтверджувала його офіційне працевлаштування. Однак, уповноваженими особами не взято до уваги ні його пояснень, ні зафіксовано жодним чином доказів, наданих ним. Просить скасувати протокол про адміністративне правопорушення, винесений 24.08.2023, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Також у поданому поясненні просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою, а тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно статтей 1,3 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Слід зазначити, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на права і свободи громадян, на встановлений порядок управління тощо і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску групою осіб та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону, групою осіб.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Керуючись ст.252КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, долучено:

кордонної служби «Шибене», за спробу незаконного перетину через державний кордон України;

-протокол про адміністративне правопорушення від 24.08.2023 №ЗхРУ №132095, згідно з яким 24.08.2023 №ЗхРУ №132096 24.08.2023 о 13.00год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 30 км. від лінії державного кордону, на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Шибене» був затриманий ОСОБА_1 спільно з іншою особою, за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП;

- пам`ятку щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку від 24.08.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , відносно якого розпочато адміністративне провадження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП доведено зміст процесуальних прав у відповідності до чинного законодавства України, яка підписана ОСОБА_1 , особисто.

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.08.2023, в яких він зазначив, що вони планували похід, який мав розпочатися із с. Дземброня, звідти мали піднятися на Чорногірський хребет і піти у сторону Говери. Кінець маршруту мав бути в с. Кваси. Після приїзду у Верховину, вони знайшли таксиста, який погодився відвезти їх, однак таксист відмовився провозити їх через блокпост та порадив обійти його горою. При цьому, зазначив, що не мав наміру перетинати державний кордон України.

-пояснення інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого солдата ОСОБА_5 , в яких він зазначив, що виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост» з 08.00год 24.08.2023 до 08.00год 25.08.2023 на дорозі загального користування с.Бистрець/Зелене на напрямку 434 прикордонного знаку. Близько 13.00год спільно з курсантами НАДПСУ на околиці с.Бистрець, на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 30000 м. від ДК було виявлено 2 осіб, які намагалися обійти контрольний пост (чоловіки призовного віку, мешканеці Івано-Франківської області), які не змогли пояснити та підтвердити мету перебування в прикордонному контрольованому районі.

Будучи особами призивного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону під час військового стану, передбачених п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 та перебування в Верховинському контрольованому прикордонному районі Івано-Франківської області, чим порушили вимоги додаткових режимних обмежень встановлених наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 07.07.2022 року №52 «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень Верховинському контрольованому прикордонному районі у межах території Івано-Франківської області», виданого па підставі п.5 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМ України від 27.07.1998 р. №1147 та ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

В ході перевірки документів виявлених громадян, що посвідчують їхню особу, було встановлено громадян України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Даних громадян було запрошено до підрозділу для складання адміністративно-процесуальних документів.

Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску.

Так, у долучених до справи письмових поясненнях інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого солдата ОСОБА_5 зазначено, що ОСОБА_1 був затриманий на околиці села Бистрець на напрямку 434 прикордонного знаку, на відстані 30000 м. від Державного кордону. Однак доказів затримання ОСОБА_6 матеріали справи не містять, протокол про адміністративне затримання не складався.

З наведених пояснень вбачається, що ОСОБА_1 було виявлено на значній відстані, а саме 30 кілометрів від лінії державного кордону. Доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон, матеріали справи не містять.

Та обставина, що ОСОБА_1 намагався обійти блокпост, який розташований на відстані 30 000км від Державного кордону, не є беззаперечним доказом, що такі дії були спрямовані на подальше перетинання державного кордону поза пунктом пропуску. Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яким саме чином, на якій відстані особа обходила блокпост.Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 .

Суддя звертає увагу на те, що з цього приводу ОСОБА_1 було надано пояснення працівникам прикордонної служби у день складення протоколу, та такі долучені до справи.

Зокрема у письмових поясненнях ОСОБА_1 наданих ним при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, які долучені до справи, останній зазначає, що він прибув до Верховинського району Івано-Франківської області разом із товаришами, з метою походу в гори по Чорногірському хребту та вказує на те, що таксист який віз їх до с.Дземброня, відмовився проїжджати через блокпост та порекомендував їм обійти його.

Згідно письмових пояснень інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого солдата ОСОБА_5 , останній вказує, що в ході первинного опитування ним було встановлено, що саме водій таксі, що перевозив гр. ОСОБА_1 відмовився перевозити їх через блокпост та порадив обійти його.

До клопотання ОСОБА_1 долучено посадочний документ на ім`я ОСОБА_7 , маршрут "Ясіня-Івано-Франківськ", довідку, видану Бурштинською тепловою електричною станцією" Акціонерного товариства "Західенерго" про те, що ОСОБА_1 , працює на зазначеному підприємстві електромонтером з ремонту апаратури релейного захисту й автоматики служби систем захисту автоматики та зв`язку із березня 2023 року о даний час.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене приходжу до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП не здобуто належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні зазначеного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що особами уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення не надано достатніх, допустимих доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України та доводили його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, вказана обставина заперечується ОСОБА_1 , а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Роман ДЖУС