Справа № 753/2076/23 Головуючий у 1 інстанції Заставенко М.О.
Провадження № 33/824/1604/2023 Доповідач в апеляційній інстанції Матвієнко Ю.О.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 01.02.2023 року о 09-20 год., в м. Києві по пр-ту П.Григоренка, 15/37, керуючи транспортним засобом марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по пр-ту П.Григоренка, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.10.2 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

На постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, при розгляді справи судом не досліджено відеофіксацію з камер спостереження за 01 лютого 2023 року, а у цьому доказі зафіксовано рух транспорту по проспекту Петра Григоренка біля будинку 15/27 (біля виїзду з площадки для парковки транспортних засобів магазину АТБ), що в Дарницькому районі м. Києва. У своєму рішенні суд посилається виключно на схему місця ДТП, при цьому судом не досліджено ні показів свідків, ні відеозапису з камер спостереження. Інших доказів, якими підтверджується наявність вини водія ОСОБА_1 у порушенні п. 10.2 ПДР України, матеріали справи не містять.

Також апелянт у скарзі посилається на те, що зі схеми ДТП, дослідженої судом, не випливає, що вулиця, з якої начебто виїжджав ОСОБА_1 , є прилеглою територією. Схемою ДТП зафіксовано, що транспортний потік, зокрема, вантажний автомобіль, розташовувався на рівні виїзду на вулицю Петра Григоренка. Таким чином, якби ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, не надавши перевагу водієві, що рухається головною дорогою, розташування транспортних засобів мало бути зовсім іншим. Тобто, зіткнення мало б відбутись на рівні виїзду з прилеглої території. Тим не менш, поліцейськими не була проведена експертиза щодо характеру ушкоджень транспортних засобів обох учасників ДТП.

Апелянт впевнений

, що в дорожньо-транспортній пригоді винен саме водій транспортного засобу марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_4 , з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_5 . Тут має йти мова не про недотримання вимоги «Дати дорогу», а про порушення безпечного інтервалу водія вантажного автомобіля. Адже саме через його легковажність, він не помітив знаходження на полосі транспортного засобу ОСОБА_1 «RenaultLogan», з номерними знаками НОМЕР_6 . Більш того, всередині вантажного автомобіля в кабіні по центру лобового скла стоїть великий ящик, не передбачений заводською збіркою даних транспортних засобів. Даний предмет загороджує огляд перед капотом фури. Ймовірніше за все, це й стало причиною того, що водій вантажного автомобіля не помітив автівку ОСОБА_1 і здійснив на нього наїзд.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилався на те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, при цьому вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом. Судом не враховано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а версія події, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, особами, які уповноважені на його складання, не доведена за допомогою належних та допустимих доказів перед судом поза будь-яким розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, зазначивши, зокрема, що винною у ДТП особою є не він, а водій транспортного засобу марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_4 , з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_5 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п.10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.02.2023 року о 09-20 год., в м. Києві по пр-ту П.Григоренка, 15/37, керуючи транспортним засобом марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по пр-ту П.Григоренка, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.10.2 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно наявних у справі письмових пояснень водія транспортного засобу «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , який є учасником ДТП, він рухався по пр. П.Григоренка та рушив на зелений сигнал світлофора; зненацька з правої сторони виїхав автомобіль марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , на його смугу руху. Не побачивши його, ОСОБА_3 рушив та за секунду загальмував, почувши сигнал від автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не дотримався дистанції.

Як вбачається зі схеми ДТП, пошкодження отримали автомобіль «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 , та автомобіль марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому характер та локалізація пошкоджень свідчить про те, що автомобіль «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 своєю передньою правою частиною здійснив зіткнення з лівою стороною автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вищенаведене свідчить про те, що водій ОСОБА_1 , в порушення п. 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав переваги в русі автомобілю «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого сталось зіткнення автомобілів, що спричинило їх механічне пошкодження.

За вищенаведених обставин суд прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 п. 10.2 ПДР України, що спричинило ДТП та потягло за собою пошкодження транспортних засобів, відтак у діях останнього містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 наведеного Кодексу та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (а.с.1); схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с.3); поясненнями, наданими порушником щодо часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів в частині обставин ДТП, які відповідають даним, відображеним в схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.5); показаннями іншого учасника ДТП (а.с.4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності у апеляційного суду відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, при цьому ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме автомобіль «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 є винуватцем ДТП, апеляційним судом відхиляються, оскільки ці доводи суперечать матеріалам справи та встановленим судом обставинам, з яких вбачається, що саме ОСОБА_1 при виїзді на дорогу з прилеглої території не надав переваги у русі автомобілю «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по дорозі у своїй смузі руху, не здійснюючи жодних маневрів, внаслідок чого і сталося зіткнення автомобілів. Тобто, між діями ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні ним п. 10.2 Правил дорожнього руху України, та наслідками у вигляді механічних пошкоджень автомобіля «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 , та автомобіля Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , є причинно-наслідковий зв`язок, що і є підставою для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, доводи скарги ОСОБА_1 про порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2 , з півпричепом, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 не спростовують обгрунтованості висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки, виходячи зі змісту ст.ст.7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. За таких обставин, вказані доводи можуть бути перевірені судом лише у разі складання на вказану особу протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були б підставами для її скасування та постановлення по справі нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко