Справа № 766/4246/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Херсон

12 вересня 2023 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючої, -

встановив:

13.08.2023 р. о 17:38 перебуваючи в АДРЕСА_2 , малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив хибний виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив, що його матір ОСОБА_1 образив співмешканець хоча даного факту не було, чим вчинив адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП тим самим ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків.

На переконання представників поліції у діях ОСОБА_1 вбачався склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином, в тому числі шляхом направлення судової повістки на мобільний номер телефону, який зазначено в протоколі. Жодних пояснень чи клопотань до суду не подано, у зв`язку з чим, суддя вважає за можливе розглянути справу у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено категорії справ про адміністративне правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. При розгляді справ за ст. 184 КУпАП участь зазначеної особи не є обов`язкова.

Крім того, положеннями КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення не передбачено повторного виклику осіб, за таких обставин, вважаю за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів без участі ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.ст.252, 280 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Суд першої інстанції зобов`язаний дотримуватися зазначених вимог закону, тому зобов`язаний повно і всебічно встановити фактичні обставини справи та надати належну оцінку доказам у справі.

Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, які досліджуються судом з дотриманням зазначених вище вимог закону.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП наступає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 184 КУпАП є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто при складанні протоколу уповноважена особа повинна встановити, від виконання яких саме обов`язків по відношенню до дітей ухиляються батьки.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначено ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до вимог якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Проте з досліджених судом матеріалів не вбачається, в чому саме полягає невиконання покладених на ОСОБА_1 обов`язків, визначених ст. 150 СК України, за порушення вимог якої і може наступати відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Посадова особа, виявивши у діях особи ознаки вказаного адміністративного правопорушення, повинна щонайменше зазначити в чому саме виявилось ухилення батьків, або осіб які їх замінюють від виконання своїх батьківських обов`язків та відповідно надати цьому докази.

У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 ухилялася від виконання батьківських обов`язків, при цьому є незрозумілим, в чому саме полягало таке ухилення, в той час, як обов`язки батьків щодо виховання своїх дітей, містяться зокрема в ст.150 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, ч. ст. 184, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Є.М. Булах