Єдиний унікальний номер: 379/1330/23
Провадження № 3/379/743/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Музиченко О. О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли 12.09.2023 з відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 26.07.1997 Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, пенсіонерки, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 935544, складеного 31.08.2023 поліцейським СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області сержантом поліції Гороховським Р.С. на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, 31.08.2023 близько 12:30 год, гр. ОСОБА_2 за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, щодо догляду та виховання за неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого є опікуном, а саме перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не займалась вихованням.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно (а.с. 8,14). Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Причини її неявки в судове засідання невідомі.

Згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За наведених вище обставин вважаю можливим здійснити розгляд цієї справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки у матеріалах справи наявні дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

За ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративним правопорушенням в цілому.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція статті 184 КУпАП є банкетною та відсилає до норм, викладених у Сімейному кодексі України.

Так, стаття 150 СК України передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

За результатами розгляду справи суд виносить постанову, зміст якої має містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи (частина друга статті 283 КУпАП).

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, та з огляду на відсилочний характер норми, вимагає обов`язкового розкриття змісту порушеного обов`язку, передбаченого відповідною нормою закону.

У даній справі суддя констатує недоведеність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суддею встановлено, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 935544 від 31.08.2023 відносно ОСОБА_2 обставини не підтверджені доказами.

Так, матеріали справи містять пояснення самої ОСОБА_2 , з яких вбачається, що вона є опікуном над онуком ОСОБА_3 .. Вранці вона повезла онука в лікарню отримати профілактичні краплі, того дня вона алкогольних напоїв не вживала. Повернувшись додому, займалась хатніми справами. Після 12 години до її оселі приїхали працівники поліції та повідомили, що їх викликали через шум. Хто викликав поліцію їй не відомо (а.с.2).

Також в матеріалах справи міститься протокол №182 медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичних речовин та стану сп`яніння. З протоколу вбачається, що 31.08.2023 о 12-50 за даними драгера «Алкотест» у ОСОБА_2 було встановлено стан алкогольного сп`яніння. При цьому, з протоколу вбачається, що ОСОБА_2 заперечувала факт вживання алкоголю, вказувала на те, що приймала «Корвалол». Запах алкоголю з порожнини рота сумнівний (а.с.3 на звороті).

Аналізуючи наведені вище пояснення особи та зміст протоколу медичного огляду, суддя констатує, що відомості, які в них містяться, не доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Жодних інших доказів, наданих на підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд же не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

З наведеного суд висновує про відсутність доказів, які би «поза розумним сумнівом» підтверджували провину ОСОБА_2 у вчиненні ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, опікуном якої вона є, а відповідно - і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 38, 247, 266, 268, 276-285 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО