Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/390/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Подоляк Я. М.
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., потерпілої ОСОБА_1 та в її інтересах представника адвоката Харути В.А., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та в його інтересах захисника адвоката Боровського В.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Харути В.А. на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого старшим авіаційним техніком у військовій частині № НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,

закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №325913 від 07.06.2023 року, ОСОБА_2 04.03.2023 року близько 12 год 00 хв ОСОБА_2 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав її та словесно ображав при переданні їй малолітнього сина ОСОБА_3 . Психологічний тиск здійснює постійно під час передання дитини. Внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Закривши провадження по справі суд послався на те, що суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчили б про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо колишньої дружини, та що в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілої адвоката Харути В.А. просила поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою ОСОБА_2 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04.03.2023 року був день побачення батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 . Коли потерпіла передавала дитину батькові, дитина плакала, проте не давати дитину вона не мала права. Під час повернення дитини ОСОБА_2 у черговий раз почав кричати на неї і вимагати відповіді на його запитання: «Чому дитина така виморена? І о котрій годині вона прокинулась?», на що потерпіла пояснила, що коли він почне спокійно говорити, вона йому надасть відповідь. Проте він їй не віддавав дитину і тричі штовхнув її долонею правої руки у ліве плече. Він вперше підняв на неї руку, тому для неї це було дуже не очікувано. Дитина була присутня під час штовханини і при цьому дуже злякалася. Події відбувалися біля дверей гуртожитку. Після того, як все це закінчилося і ОСОБА_2 віддав їй дитину, потерпіла зайшла до під`їзду. Пояснення потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4 , який був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показів.Крім того вказує, що посилання суду на відеозапис, наданий ОСОБА_2 , який частково фіксує пішохідний перехід та лавку біля гуртожитку перед подією та на якому не зафіксовано свідка ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки часткова фіксація пішохідного переходу та лавки перед гуртожитком відбувалася протягом нетривалого часу, відеокамера протягом всього часу сварки не була направлена на пішохідний перехід та лавку перед гуртожитком, вона локально знімала тільки ОСОБА_2 та факт передачі ним дитини матері. Тому даний відеозапис не може бути доказом того, що свідок ОСОБА_4 не був очевидцем сварки між ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксована агресивна поведінка ОСОБА_2 , який підвищеним тоном розмовляв з потерпілою ОСОБА_1 , залякуючи її. Також, з відеозапису чітко вбачається, що коли ОСОБА_2 підійшов з дитиною на руках до жінки - ОСОБА_1 , вона одразу намагалася забрати дитину, однак ОСОБА_2 відбивав її руки, тобто спочатку не віддавав дитину. Також вказує, що ОСОБА_1 перебувала на обліку спеціалізованої служби первинного соціально-психологічного консультування осіб, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознакою статі Олександрійського міського центру соціальних служб з 21.04.2022 по 24.10.2022 з приводу факту вчинення домашнього насильства гр. ОСОБА_2 відносно неї, що підтверджується наданим суду листом даної служби від 21.06.2023 №107/01-13. Це підтверджує той факт, що ОСОБА_2 вчиняв і раніше відносно ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто схильний до вчинення таких протиправних дій. Проте, суд першої інстанції незаконно не врахував дану обставину, не надав належну оцінку даному доказу та не обгрунтував чому не взяв його до уваги чи відкинув взагалі. Крім цього зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які є у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 , зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, письмовим поясненням потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , поясненням потерпілої та свідка у судовому засіданні, зробив невірні висновки з аудіозапису події, наданого потерпілою, та з відеозапису події, наданого особою, яка притягується адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , що призвело до безпідставного закриття провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши, потерпілу ОСОБА_1 та в її інтересах представника адвоката Харуту В.А., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та в його інтересах захисника адвоката Боровського В.А., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи представник адвокат Харута В.А. постанову отримала 17 серпня 2023 року, згідно розписки про отримання копії постанови (а.с.34)

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що розглянувши дану справу, суд першої інстанції, виконавши приписи ст. 280 КУпАП, на законних підставах дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення діях ОСОБА_2 та на законних підставах закрив провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході апеляційного перегляду справи не встановлено обставин, які б спростовували вказані висновки суду.

Так, Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №325913 від 07.06.2023 року, ОСОБА_2 ставиться в провину, що він 04.03.2023 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав її та словесно ображав при переданні їй малолітнього сина ОСОБА_3 . Психологічний тиск здійснює постійно під час передання дитини. Внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, судом першої інстанції були досліджені додані в якості доказів до протоколу: протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_1 від 06.06.2023 року, яка повідомила, що 04.03.2023 року близько 12 год. в АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 штовхнув її у плече та ображав нецензурною лайкою; письмові пояснення ОСОБА_1 , яка пояснила, що 4 березня 2023 року близько 12:00 год. вона вийшла забирати дитину після побачення останньої зі своїм батьком. Чоловік тримаючи дитину на руках в цей самий час влаштував скандал, почав її штовхати рукою, кричав чого дитина виморена. Тричі він застосовував відносно неї фізичну силу. Потім він віддав їй дитину і пішов до машини. В цей час йшов перехожий, до якого вона звернулась з проханням щоб він був свідком; письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що 04.03.2023 близько 12:00 год. він переходив пішохідний перехід по вул. 6-го Грудня біля супермаркету «АТБ» та побачив конфлікту ситуацію між чоловіком та жінкою (дані особи йому не відомі). Під час конфлікту невідомий чоловік штовхнув жінку декілька разів, при цьому, весь цей час тримаючи на руках малолітню дитину. Після того, як чоловік тричі штовхнув жінку він віддав їй дитину та сів у машину і поїхав у невідомому напрямку. Після конфлікту до нього підійшла невідома жінка, яку перед цим штовхав чоловік, та запитала його чи не був він свідком даної ситуації.

Також, судом першої інстанції було досліджено СD-R диск з аудіозаписом подій 04.03.2023 року, наданим потерпілою ОСОБА_1 та СD-R диск з відеозаписом подій 04.03.2023 року наданим особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 . Сторони не заперечували, що на дисках зафіксовано події саме 04.03.2023 року, і що саме вони на них зображені.

Крім того, судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4 який пояснив, що сторін по справі бачив вперше. 04.03.2023 він йшов з супермаркету «АТБ» до своєї сестри, яка проживає по вул. 6-го Грудня у м. Олександрія. Який це був день тижня вже не пам`ятає. Переходивши дорогу по пішохідному переходу зі сторони «АТБ» в сторону гуртожитку він помітив чоловіка з жінкою, які стояли біля сходів гуртожитку. Чоловік штовхав жінку у плече і це привернуло його увагу. Він підійшов до них ближче, присів на лавочку, що розташована біля гуртожитку, щоб зрозуміти чи потрібна жінці допомога. Загалом він бачив, як вони розмовляли, не кричали, чоловік тримав на руках дитину, під час розмови два чи три рази штовхнув жінку в плече. В подальшому чоловік віддав дитину жінці і вона зайшла до під`їзду. Проте через декілька хвилин вона повернулась і звернулась до нього з питанням, чи не був він свідком цих подій.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 зазначив, що дійсно 04.03.2023 року у нього був день побачення з сином. Під час передавання дитини матері, вже після побачення, він запитав у колишньої дружини про те, о котрій годині прокинулась дитина, бо син під час побачення вередував та був втомленим. Під час розмови вони стояли один від одного на відстані одного метра, будь яких образливих слів він не вживав. Стверджує, що його дії не містять ані фізичного, ані психологічного насильства. Вважає, що такі дії колишньої дружини спрямовані на перешкоджання в подальшому збільшення днів та часу його побачень з дитиною. На підтвердження своїх слів надав суду відеозапис передання дитини матері 04.03.2023 року.

Потерпіла ОСОБА_1 зазначила, що з 21.07.2021 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Починаючи з 23.09.2022 року вони не проживають однією сім`єю, а 05.04.2023 року шлюб між ними за рішенням суду розірвано. Вона наразі з дитиною проживає в гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_4 . Оскільки між ними склалися складні відносини, в тому числі щодо дитини, 15 грудня 2022 року рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області батьку дитини визначено дні та час побачення з дитиною. Під час передавання дитини ОСОБА_2 постійно її ображає, здійснює психологічний тиск, називає її поганою матір`ю. Того дня, 04.03.2023 року, був день побачення батька з дитиною. Коли вона передавала дитину батькові, дитина плакала, проте не давати дитину вона не має права. Під час повернення дитини ОСОБА_2 в черговий раз почав кричати на неї і вимагати відповіді на його запитання: «- Чому дитина така виморена? - І о котрій годині вона прокинулась?», на що вона пояснила, що коли він начне спокійно говорити, вона йому надасть відповідь. Проте він їй не віддавав дитину і тричі штовхнув її долонею правої руки у ліве плече. Він вперше підняв на неї руку, тому для неї це було дуже не очікувано. Дитина була присутня під час штовханини, і при цьому дуже злякалася. Події відбувалися біля дверей гуртожитку. Після того як все це закінчилося і ОСОБА_2 віддав їй дитину, вона зайшла до під`їзду, проте, зрозумівши, що ці події не можна залишити без відповідного реагування/покарання, вийшли з під`їзду, щоб подивитися чи не було на вулиці людей, які б могли це бачити. Вийшовши на вулицю, вона побачила хлопця і звернулася до нього з питанням, чи не бачив він, як все відбувалося, на що він пояснив, що все бачив. Просить допитати у якості свідка ОСОБА_4 , та послухати аудіозапис подій від 04.03.2023, зроблений нею на диктофон свого телефону.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки судді місцевого суду стосовно відсутності достатніх доказів на підтвердження події правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

При цьому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що з СD-R диску з аудіозаписом подій 04.03.2023 року, наданим потерпілою ОСОБА_1 прослуховується бесіда на підвищених тонах, проте будь-яка нецензурна лайка відносно потерпілої особи відсутня. Також з СD-R диску з відеозаписом подій 04.03.2023 року наданим особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вбачається, як мати, тобто ОСОБА_1 , перебуваючи на сходовому майданчику, простягає руки щоб забрати дитину з рук батька, проте ОСОБА_2 двічі прибирає/відводить її руки, та, як було встановлено в судовому засіданні, ставить їй запитання: «- О котрій годині проснувся ОСОБА_5 , і чому дитина така виморена?», на що мати/потерпіла по справі відповідає: «-Чого ти до мене лізеш?».

Крім того, апеляційний суд погоджується із викладеним в постанові стосовно того, що як вбачається із досліджених доказів між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за наведених вище обставин виникла обопільна сварка з приводу дитини.

Проте, під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких дій фізичного або психологічного насильства, про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ 325913 від 07.06.2023 року, а саме: умисні дії фізичного характеру з боку ОСОБА_2 у вигляді двох поштовхів у плече потерпілої ОСОБА_1 та висловлюванні у її бік нецензурною лайкою.

Жодних інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, обопільна сварка, яка почалася з певних причин, а саме намагання сторін зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів, поглядів, що призвело до конфлікту, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1ст. 173-3 КУпАП.

Сама по собі словесна сварка між колишнім подружжям, не формує собою домашнє насильство та утворює склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо вони викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Заподіяння фізичного і психологічного насильства потерпілій, окрім її письмових та усних пояснень, нічим не підтверджено.

При цьому, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано віднісся критично до показань свідка ОСОБА_4 , не врахував їх в якості доказів вини ОСОБА_2 та зазначив, що згідно СD-R диску з відеозаписом подій 04.03.2023 року, наданим особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , вбачається, як ОСОБА_2 тримаючи на руках дитину йде вулицею в бік гуртожитку, при цьому частково видно пішохідний перехід та перехожих людей, однак свідка, який би переходив пішохідний перехід, підходив до гуртожитку, присаджувався на лавку, або стояв біля неї, на відео не зафіксовано.

Окрім того, в поясненнях свідка містяться суперечності навіть щодо місця, де відбувалися події, свідком яких він став. Так, свідок суду пояснював, що це відбувалось перед сходами в гуртожиток, коли з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 знаходяться на сходовій площадці перед входом у гуртожиток, що також підтверджувала потерпіла.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, грунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Закриваючи провадження у даній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі положень п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлена наявність в діях ОСОБА_2 обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, його об`єктивної сторони, а саме ознак фізичного і психологічного насильства.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тому, доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно спричинення ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства не знайшли свого підтвердження.

За таких підстав, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови суду, яка є законною, вмотивованою, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику адвокату Харуті В.А. строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Харути В.А. залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відносно

ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)