Справа № 504/3889/23
Номер провадження 3/504/2508/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, водія КП «Надія», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 185-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2023 ст. ДОП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області М. Чумаченком складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №563838, згідно якого 11.08.2023 близько 10:00 год. громадянин ОСОБА_1 службовим трактором марки «Elex-81», р.н. НОМЕР_1 приїхав до будівлі Фонтанської сільської ради в с. Фонтанка вул. Степова, 4, де мала відбутися сесія та на парковці висловив свою думку відносно роботи депутатів Фонтанської ОТГ, чим порушив порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 185-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав в повному обсязі, пояснивши суду, що уповноваженими особами Комунального підприємства «Надія» робітником якого він являється було заявлено про необхідність виділення з бюджету об`єднаної територіальної громади коштів на укриття для автомобільної техніки, що обслуговує територію Фонтанської ОТГ, на що рішенням сесії депутатського корпусу було відмовлено. Працівники підприємства підігнали наявну техніку до сільської ради з метою пояснити, що техніка потребує додаткового укриття для захисту від погодних умов тощо. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього незаконно, а тому провадження по справі просив закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі необхідно закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185-1 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, частиною 1 статті 185-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Диспозиція вказаної норми закону носить бланкетний характер та зобов`язує застосовувати приписи нормативно правових актів, в даному випадку порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

При цьому, порядок організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій був затверджений Указом Президії Верховної Ради СРСР «Про порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в СРСР» № 9306-ХІ від 28 липня 1988 року.

Зазначений Указ визнаний таким, що не відповідає Конституції України згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-рп/2016 від 08.06.2016, втратив свою чинність та не застосовується на території України на підставі Закону України від 21.04.2022 № 2215-ІХ.

Статтею 39 Конституції України встановлено, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 19.04.2001 №4-рп/2001 по справі №1-30/2001 положення частини першої статті 39 Конституції України щодо завчасного сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій в аспекті конституційного подання треба розуміти так, що організатори таких мирних зібрань мають сповістити зазначені органи про проведення цих заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Ці строки не повинні обмежувати передбачене статтею 39 Конституції України право громадян, а мають служити його гарантією і водночас надавати можливість відповідним органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування вжити заходів щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей. Визначення конкретних строків завчасного сповіщення з урахуванням особливостей форм мирних зібрань, їх масовості, місця, часу проведення тощо є предметом законодавчого регулювання.

Статтею 11 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод встановлено свободу зібрань та об`єднань. Так, кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об`єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття не перешкоджає запровадженню законних обмежень на здійснення цих прав особами, що входять до складу збройних сил, поліції чи адміністративних органів держави.

За результатом розгляду справи, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення за порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, передбаченого ч.1 ст. 185-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю належного врегулювання таких правовідносин діючим законодавством України, про що також зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях «Вєрєнцов проти України» та «Шмушкович проти України» та констатував порушення права на мирні збори та необхідність їхнього законодавчого врегулювання.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-1 КУпАП.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 221, 245, 247, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова