КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 357/5124/23

номер провадження: 33/824/3247/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Запаскіна Максима Романовича, подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Запаскін М.Р., який діє в інтересах з ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,посилаючись на неповне з`ясування суддею першої інстанції усіх фактичних обставин справи, не надання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддею першої інстанції не надана належна оцінка показам потерпілої ОСОБА_3 та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про факт складання протоколу за відсутності останнього. Вказує, що покази ОСОБА_1 щодо його зайнятості на роботі перекручені, а саме, вказано 21 квітня 2023року, хоча ОСОБА_1 стверджував про 22 квітня 2023 року, тобто в день складання протоколу. Також у протоколі відсутні відомості про понятих, які б засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від підпису та отримання протоколу, відмову від надання пояснень та клопотань. Крім того, в протоколі відсутні докази про повідомлення або виклик ОСОБА_1 до відділу поліції та докази його опитування з метою встановлення фактичних обставин події.

Вказує, що матеріали справи не містять інформації про свідків правопорушення, хоча потерпіла у суді першої інстанції підтвердила, що в квартирі була присутня матір ОСОБА_1 . Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_1 побудовано на свідченнях лише потерпілої, без врахування показів ОСОБА_1 та без наявності будь-яких інших доказів, які б могли підтвердити звинувачення останнього у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 словесно ображав та погрожував потерпілій, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. Однак у поясненнях потерпіла вказувала, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме, словесно ображав, виражався нецензурною лайкою. Будь-яких даних про погрози ОСОБА_1 у поясненнях потерпілої відсутні.

Також вказує, що у матеріалах справи відсутні докази про настання негативних наслідків для психічного здоров`я потерпілої, а тому вважає, що наявність таких наслідків грунтується на припущеннях.

За таких обставин вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник - адвокат Запаскін М.Р., потерпіла ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

01 вересня 2023 року адвокат Запаскін М.Р. надіслав на електронну адресу Київського апеляційного суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без участі ОСОБА_1 (а.с.51-53).

19 вересня 2023 року потерпіла ОСОБА_3 надіслала на електронну адресу Київського апеляційного суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Також ОСОБА_3 просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що він попросив у неї пробачення та розкаявся у вчиненому (а.с.88).

Зважаючи на положення ч.2 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд визнав неявку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Запаскіна М.Р., потерпілої ОСОБА_3 , такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення з таких підстав

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП визначає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина 2 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, за наведених у постанові обставин, не підтверджується достатніми доказами, виходячи з такого.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення), за яким особа позбавляється волі. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України», «Швидка проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію «кола адресатів» та критерію «мети та тяжкості наслідків». Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Конституції України.

Згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 975032 від 22 квітня 2023 року, ОСОБА_1 протягом року вчинив повторно домашнє насильство, а саме, 21 квітня 2023 року о 15 год 30 хв. за місцем спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_3 , а саме, словесно ображав та погрожував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалій особі, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

При вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, апеляційний суд зважає на те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Однак доказів завдання такої шкоди потерпілій ОСОБА_3 матеріали справи не містять. Більше того, наслідків діяння ОСОБА_1 у виді завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 975032 від 22 квітня 2023 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, додані:

- заява ОСОБА_3 на адресу начальника Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 22 квітня 2023 року;

- пояснення ОСОБА_3 від 22 квітня 2023 року, з яких вбачається, що 21 квітня 2023 року біля 15 год 30 хв. її чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме, словесно ображав, виражався нецензурною лайкою. Це все відбувається систематично, постійно виживає алкогольні напої. Також це відбувається в присутності малолітньої дитини;

- копія постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн 00 коп.

Однак вказані вище докази не є достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_4 , наданих ним у суді першої інстанції вбачається, що він свою у вчиненні даного правопорушення не визнав.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», апеляційний суд приходить до висновку, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачення ОСОБА_1 побудовано лише на свідченнях потерпілої, без врахування показів ОСОБА_1 та без наявності будь-яких інших доказів його вини, заслуговують на увагу.

Отже дослідивши вказані вище докази, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені вище докази у їх сукупності у поза розумний сумнів не доводять того факту, що 21 квітня 2023 року о 15 год 30 хв. за місцем спільного проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_3 , а саме, словесно ображав та погрожував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалій особі.

За таких обставин, а також враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП не доведена у поза розумний сумнів.

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Запаскіна Максима Романовича, подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП- скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов