ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/28360/23

Провадження № 3/947/7435/23

28.09.2023 року суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (протокол ААД №535382)

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 27.08.2023 року о 23.00 годин по вул.Ільфа і Петрова, 51 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Lexus ЕS 350, н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота,порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що категорично не згодна з протоколом, вину не визнає, оскільки не керувала транспортним засобом, перебувала на пасажирському сидінні, за кермом автомобіля знаходився її знайомий ОСОБА_2 , також у салоні знаходилась її подруга ОСОБА_3 . Автомобіль їй не належить. При складанні протоколу вона повідомила інспектору поліції, що не керувала транспортним засобом, однак інспектор поліції склав протокол саме відносно неї.

Адвокат Берлізов Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, яке підтримав у судовому засіданні та посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, зазначив, що матеріалами справи та відеозаписом не доведений факт керування ОСОБА_1 автомобілем Lexus ЕS 350, н/з НОМЕР_1 . Навпаки, відеозапис з місця події спростовує факт керування ОСОБА_1 автомобілем при обставинах, викладених у протоколі, тому просить закрити провадження у справі.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 27.08.2023 року ввечері він керував автомобілем Lexus ЕS 350, н/з НОМЕР_1 , який належить його брату, на якому приїхав додому, де зустрів ОСОБА_1 з подругою ОСОБА_4 , з якими разом вони на автомобілі під його керуванням поїхали до магазину за сигаретами. ОСОБА_1 сиділа на пасажирському сидінні, а Кристина на задньому сидінні у салоні автомобіля. Біля магазину на вул.Ільфа і Петрова в м. Одесі, автомобіль зупинив поліцейський, відкрив двері автомобіля та почав стверджувати, що за кермом автомобіля перебувала ОСОБА_1 , на що він заперечив та повідомив, що керував автомобілем саме він, а не ОСОБА_1 . Однак поліцейський не погодився з ним та продовжив стверджувати, що керувала автомобілем ОСОБА_1 , тому вона повинна пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовилась пройти огляд на стан сп`яніння, відразу пояснивши, що вона не керувала автомобілем і алкогольні напої не вживала. Після чого поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Відносно нього поліцейський не складав протокол.

Допитана у якості свідка ОСОБА_3 надала у судовому засіданні аналогічні пояснення щодо обставин складання протоколу відносно ОСОБА_1 , підтвердила, що 27.08.2023 року автомобілем керував ОСОБА_2 .

Інспектор УПП в Одеській області Солтаноський О.С., викликаний судом, в судове засідання для допиту не з`явився, причини неявки ен повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до протоколу відносно ОСОБА_1 було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності як особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України».

Невиконання вказаних Правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому, кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з місця події, а саме долучений до протоколу та долучений стороною захисту, судом встановлено, що 27.08.2023 року о 23.00 годин по вул.Ільфа і Петрова, 51 в м. Одесі поліцейський зупинив автомобіль Lexus ЕS 350, н/з НОМЕР_1 , відкрив двері водія, та почав розмовляти з ОСОБА_2 , який перебував за кермом зазначеного автомобіля. При цьому поліцейській стверджує, що за кермом зазначеного автомобіля перебувала ОСОБА_1 , яка перебувала у салоні автомобіля на пасажирському сидінні. Також відеозаписом зафіксовані подальші події щодо вимог поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, яку вона пояснює тим, що не керувала транспортним засобом.

Зазаначені відеозаписи, досліджені судом містять підтвердження обставин спілкування між поліцейськими та ОСОБА_1 , проте, відеозаписи не містять факт фіксування керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а навпаки на відео чітко зафіксований факт знаходження ОСОБА_2 за кермом вказаного автомобіля в момент відкриття дверей, а проміжок часу між зупинкою транспортного засобу поліцейським та відкриттям дверей автомобіля скаладає лічені секунди, отже можливість визнання останньої водієм, який може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП - не встановлена судом з досліджених у судовому засіданні доказів.

Зазначеним відеозаписом повністю підтверджені обставини, викладені учасниками провадження, допитаними у судовому засіданні та спростовують обставини, викладені у протоколі.

Будь-які інші докази, які б спростовували наведені пояснення учасників провадження в матеріалах справи відсутні.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б давали об`єктивні підстави вважати, що 27.08.2023 року о 23.00 годин по вул.Ільфа і Петрова, 51 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Lexus ЕS 350, н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, тобто викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні допустимі та достовірні докази того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом відповідно до обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому недоведеним є факт, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вказане в протоколі правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки без підтвердження факту, що остання керувала транспортним засобом, не утворюється склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130, п. 1 ч. 1 ст.247, 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з ухвалення постанови.

Суддя Прохоров П. А.