Єдиний унікальний номер судової справи: 484/4460/23 Головуючий у першій інстанції Максютенко О.А.
Номер провадження 33/812/438/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого фельдшером Первомайської станції швидкої допомоги, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 481488 від 12 серпня 2023 року, ОСОБА_1 12 серпня 2023 року о 22 год 51 хв. керував транспортним засобом AUDI 80, номерний знак НОМЕР_1 в м. Первомайськ по вул. Нижньодніпровська, 4 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що алкогольних напоїв не вживав, ознак алкогольного сп`яніння не мав, хода була стійка, вимова слів чітка, про що свідчить відео додане до протоколу. При цьому, маючи сумнів у якості технічного обслуговування та експлуатації спеціального технічного засобу, за допомогою якого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, висловив бажання пройти такий огляд в найближчому медичному закладі.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, хоча до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння його було доставлено. Вказане, на думку ОСОБА_1 свідчить про порушення співробітниками поліції встановленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння і порушення порядку оформлення його результатів.

Звертає увагу на те, що на відеозапису, який міститься в матеріалах справи не зафіксовано моменту зупинки його транспортного засобу, сам запис вівся не з початку, більш того дата та час відеозапису не співпадають із датою та часом складання протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, на диску відсутній відео файл з відео реєстратору, на який посилається працівник поліції. Крім того, відео розбите на фрагменти, що свідчить про порушення Інструкції і як результат про неналежне фіксування факту вчинення правопорушення.

Зазначає про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, як того вимагає ч.1 ст. 266 КУпАП, що може свідчити про недостатність підстав вважати про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також, матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування та передачі керування іншій особі, що викликає сумнів щодо законності дій працівників поліції під час оформлення матеріалів.

Також, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначає про те, що свій автомобіль він найчастіше використовує для перевезення військових та для забезпечення волонтерської діяльності, що на його думку є прямим свідченням того, що право керувати автомобілем йому необхідне не лише для користі в щоденному житті, а й для здійснення суспільно - корисної діяльності.

У судове засідання, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 не з`явився про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, натомість надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій апеляційну скаргу підтримав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що 12 серпня 2023 року о 22 год 51 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI 80, номерний знак НОМЕР_2 в м. Первомайськ по вул. Нижньодніпровська, 4 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 481488 від 12 серпня 2023 року;

- на відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівниками поліції після зупинки автомобіля AUDI 80, номерний знак НОМЕР_2 , яки керував ОСОБА_1 та виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, було запропоновано водієві пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що водій відмовився категорично, але виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі. Після чого, працівники поліції доставили водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, але біля медичної установи ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння (а.с.4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 481488 від 12 серпня 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 12 серпня 2023 року у водія ОСОБА_1 , а саме: різкий запах з ротової порожнини в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія ґрунтується на наявних у справі доказах.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав, ознак алкогольного сп`яніння не мав, хода була стійка, вимова слів чітка, суд оцінює критично та вважає це обраним способом захисту. А крім того, ОСОБА_1 мав можливість спростувати підозру працівників поліції щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння, пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, хоча до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння його було доставлено, суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони, а тому необхідності у складанні направлення на огляд у працівників поліції не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, як того вимагає ч.1 ст. 266 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу серії ААД № 481488, водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування шляхом залишення транспортного засобу на місці зупинки та блокування замків дверей.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що відеозаписом, який міститься в матеріалах справи не зафіксовано моменту зупинки його транспортного засобу, сам запис вівся не з початку, більш того дата та час відеозапису не співпадають із датою та часом складання протоколу про адміністративне правопорушення, також не є слушними.

Так, відео файли, що знаходяться на CD диску відображають повну картину обставин зупинки автомобіля AUDI 80, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , а також обставин відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі. До того ж, належних доказів на спростування вказаних обставин матеріли справи не містять.

Також не заслуговують на увагу й аргументи ОСОБА_1 про те, що свій автомобіль він найчастіше використовує для перевезення військових та для забезпечення волонтерської діяльності, з огляду на вчинене ним правопорушення, що є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження водія ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко