Справа № 352/1961/23
Провадження № 3/352/1204/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Олійник М.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

В протоколі про адміністративне правопорушення № 0001288 від 02 серпня 2023 року вказано, що 02 серпня 2023 року приблизно о 08 год 20 хв, на а/д АН0906 км 7 + 700 с. Березівка ОСОБА_1 на автомобілі Мерседес-Бенц Спрінтер 213CDK д.н. НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Рахів - Івано-Франківськ без отримання відповідної ліцензії та реєстрації як суб`єкта господарювання, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП,

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що не здійснював пасажирських перевезень. Вказав, що 02 серпня 2023 року дійсно їхав на автомобілі Мерседес-Бенц Спрінтер 213CDK д.н. НОМЕР_1 зі своєю дружиною та іншими родичами в лікарню на медичне обстеження, на підтвердження чого надав копію талону на прийом до лікаря. Просив суд звернути увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні обґрунтування порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме: кого саме перевозив водій, скільки разів та як часто здійснював перевезення, чи існують інші дані про систематичність такої діяльності, також не вказано жодного свідка, який би міг підтвердити факт регулярних перевезень, не встановлено отримання коштів за надання послуг, чому саме перевезення є комерційними та як такого висновку дійшов державний інспектор.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суду були надані такі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення №0001288 від 02 серпня 2023 року про адміністративне правопорушення;

-фотознімки з місця події, на яких зображений транспортний засіб Мерседес-Бенц Спрінтер 213CDK д.н. НОМЕР_1 , поліцейський біля вказаного автомобіля і поліцейський автомобіль;

-відеозапис на диску, на якому зафіксовано, момент зупинки транспортного засобу і процес спілкування державного інспектора з ОСОБА_1 , в ході якого він заперечував факт здійснення ним пасажирських перевезень.

За клопотанням ОСОБА_1 була допитана в якості свідка ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що являється дружиною ОСОБА_1 . Так, вранці 02 серпня 2023 року вона разом із чоловіком та іншими родичами їхали на автомобіля Мерседес Спринтер в м. Івано-Франківськ на медичне обстеження. Були зупинені працівниками Державтоінспекції. ОСОБА_1 пояснював, що не здійснює пасажирські перевезення, а в салоні авто знаходяться родичі, але його пояснення були проігноровані. Салон автомобіля працівниками Державтоінспекції не оглядався, з пасажирами ніхто не спілкувалися.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, адміністративне переслідування фактично порівнюється з кримінальним, відзначається універсалізація понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), що передбачає необхідність доведення адміністративного обвинувачення державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, матеріали справи повинні підтверджувати склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або з порушенням умов ліцензування.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказані ознаки правопорушення, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріалами справи не підтверджені.

Так, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Ліцензія - це документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на проведення зазначеного в ліцензії виду господарської діяльності протягом певного терміну за умови дотримання ліцензійних умов (ст. 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»).

Як вбачається з аналізу вищезазначених норм, суб`єктом адміністративного правопорушення провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», є фізична особа, яка зареєстрована, відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуга з перевезення пасажирів чи вантажів це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

При цьому наведеним законом передбачено надання послуг з перевезення пасажирів різних видів: для регулярних, спеціальних, не регулярних пасажирських перевезень, також перевезень на замовлення, таксі, тощо, в залежності від чого у ст. 39 цього Закону визначений перелік документів, які мають бути наявні у водія.

Аналізуючи докази, що містяться в матеріалах справи, суд звертає увагу, що при перегляді відеозапису зафіксована розмова працівників державного нагляду з ОСОБА_1 . Наявність людей у транспортному засобі інспекторами не перевірялась, докази на підтвердження комерційного перевезення пасажирів, з метою отримання прибутку не добуто. Наявні в автомобілі особи не допитувались, обставини перевезення не встановлювались.

Окрім того, допитана судом свідок ОСОБА_2 пояснила, що 02 серпня 2023 року ОСОБА_1 перевозив в своєму авто її та інших родичів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними, допустимими та достовірними доказами не може бути безумовним та беззаперечним доказом наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП. В даному протоколі та інших матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання ним доходу за надану послугу.

Крім того, оскільки ч.1 ст. 164 КУпАП, є бланкетною нормою та має відсилочний характер на Закон України «Про автомобільний транспорт» і Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а тому в протоколі необхідно було зазначити, яку норму вказаного Закону було порушено, чого не зроблено. У зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

З таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247, 283-285, 287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК