КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/6089/23
Провадження № 33/824/3719/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Гавенко О.Л.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого «Антонівський АМК» водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохіддержави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено судом, 13.05.2023 року о 23 год. 00 хв. в Київській області в м. Біла Церква по вул. Івана Кожедуба, 67 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» А7,д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права при розгляді справи.

Зокрема, у скарзі зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога, що йому не було запропоновано працівником поліції, який був зобов`язаний це зробити.

Вищенаведене свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння та недійсність результатів такого огляду, що є підставою до скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`янніня та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Разом з тим, суддя місцевого суду у оскаржуваній постанові дав неправильну оцінку встановленим ним обставинам справи та наявним у справі доказам, що вбачається з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді даної справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався в постанові на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 142556 від 13.05.2023 року; пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.05.2023 року; копію акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; рапорт поліцейського Музики В.; додаток до протоколу серії ААД № 142556 від 13.05.2023 року диск із нагрудної камери № 477330, 477570 із записами нагрудних бодікамер поліцейських.

Разом з тим, цим доказам суддя надав неправильну оцінку, залишивши поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, ч. 5 якої передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зокрема, суд послався на те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Далі суд у постанові зазначає, що дії ОСОБА_1 кваліфікує за ст.130 ч.1 КУпАП - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, хоча у протоколі зазначено інший склад адміністративного правопорушення, передбачений диспозицією даної правової норми - відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При перегляді апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що поліцейський при двох свідках, пояснення яких наявні у матеріалах справи, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці, на що ОСОБА_1 погодився. Разом з тим, в подальшому на неодноразові пропозиції задути «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, після чого поліцейський одразу зазначив, що на нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та почав складати протокол та додатки до нього. При цьому працівник поліції не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога у закладі охорони здоров`я, хоча був зобов`язаний запропонувати це згідно вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 142556 від 13 травня 2023 року (а.с.1) 13.05.2023 року о 23 год. 00 хв. в Київській області в м. Біла Церква по вул. Івана Кожедуба, 67 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» А7, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив події, зафіксовані на відеозаписі, закцентувавши увагу на тому, що він, дійсно, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки. При цьому, пройти саме медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я поліція йому не пропонувала, і він не відмовлявся в присутності 2-х свідків від медичного огляду у лікарні.

Слід відмітити, що пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з дослідженим апеляційним судом відеозаписом з бодікамери поліцейського (а.с.8), з якого, дійсно, вбачається, що поліцейський при двох свідках запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці на приладі «Драгер», неодноразово підносячи прилад «Драгер» до обличчя водія, від чого врешті решт ОСОБА_1 відмовився. Пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я поліцейський ОСОБА_1 не пропонував, що спростовує висновки суду у постанові про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні під час апеляційного розгляду, а також, приймаючи до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, які саме види огляду на стан алкогольного сп`яніння пропонувалися водію (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров`я) і лише вказано про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що суперечить іншим доказам у справі, зокрема, поясненням в суді ОСОБА_1 та відеозапису з бодікамери поліцейського, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції визнає переконливими доводи ОСОБА_1 про недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних актів, які стосуються огляду водія на стан сп`яніння, оскільки матеріали справи не містять достатніх даних про те, що ОСОБА_1 пропонувалося поліцейськими пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я після його відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», отже відсутні й підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку.

Що ж до письмових пояснень свідків, наявних у справі, у яких вони підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці за допомогою приладу Драгер, так і у закладі охорони здоров`я, то ці показання свідків спростовуються наявним у справі відеозаписом, з якого достеменно вбачається, що поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я, крім того, ці пояснення складені працівником поліції і мають ідентичний зміст, а свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише підписали ці пояснення.

Інші наявні у справі письмові докази (акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.05.2023 року; копія акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; рапорт поліцейського Музики В.) також не є достатніми для висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, оскільки зазначені у них відомості спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано перебіг подій за участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки наявні у справі докази не доводять, що ОСОБА_1 відмовився від проведення всіх видів огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі і в закладі охорони здоров`я, тобто вчинив вказане адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постановаапеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко