Справа № 943/372/23 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 33/811/1226/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бордюка М.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 17 серпня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 1 березня 2023 року о 17 год. 20 хв. на вулиці Залізнична, 2 в с. Ожидів Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (результат позитивний 0,41% проміле), чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Буського районного суду Львівської області від 17 серпня 2023 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, вказує на те, що під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не перебував, він визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виключно на підставі даних газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», який не належить до числа дозволених газоаналізаторів для застосування на території України, оскільки не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Відтак огляд на стан сп`яніння, проведений за допомогою вказаного приладу, не може бути належним доказом його вини, оскільки тестування на цьому приладі не є достовірним.

Зауважує, що згідно з даними спеціальної медичної літератури навіть вживання їжі чи безалкогольних напоїв може призвести до фіксування алкотестером наявності алкоголю. Окрім цього, у справі відсутній акт огляду на стан сп`яніння, що визнається судом, зокрема, і в оскаржуваній постанові. Таким чином, визнається і те, що примірник цього акту, всупереч вимог закону, йому не вручався. Наведене, на переконання апелянта, свідчить про те, що стан його сп`яніння так і не був встановлений.

Як зазначає апелянт, постанова судді апеляційного суду, на яку покликається в оскаржуваній постанові суддя суду першої інстанції, не має прецедентного права при вирішенні цієї справи. Вважає, що його притягнули до відповідальності за відсутності належних доказів.

Також ОСОБА_1 звертає увагу, що у справі відсутній безперервний відеозапис його огляду на стан сп`яніння, а відтак наявний відеозапис не є належним доказом у справі, при цьому свідки під час огляду не залучались взагалі.

Окрім цього, його не скеровували в медичний заклад для проведення освідування, хоча він і не погоджувався з тим, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Бордюка М.Й. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії АББ №173738 від 1 березня 2023 року (а.с. 3), згідно з яким ОСОБА_1 1 березня 2023 року о 17 год. 20 хв. на вулиці Залізнична, 2 в с. Ожидів Золочівського району Львівської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (результат позитивний 0,41% проміле), чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, надавши пояснення про те, що «випивав вчора ввечері і не думав, що покаже; прошу мінімальний штраф», після цього підписав вказаний протокол у відповідних графах, не висловивши жодних зауважень та заперечень з приводу його складення.

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager 6810», прилад ARСС-5298, тест №2659 (а.с. 2) за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння 0,41‰. З результатом 0,41‰ ОСОБА_1 погодився, що зафіксовано на відеозаписі, бажання пройти огляд у медичному закладі не висловив, що спростовує доводи апелянта у цій частині.

Згідно з п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція) акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Таким чином, відсутність у матеріалах справи акту огляду не суперечить зазначеним вимогам Інструкції. Водночас, відсутність акту огляду у матеріалах справи жодним чином не підтверджує, що копія такого акту не була вручена ОСОБА_1 .

Також апеляційний суд не вважає слушними доводи апелянта про те, що показники газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» не можуть вважатися допустимим доказом.

Так, пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії «Drager Safety AG &aпо; Co KGaA», Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

За таких умов, огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного приладу, яким дозволено такий огляд, отже, результат тесту приладу «Drager Alcotest 6810» є допустимим доказом у справі, тому суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини останнього.

Безпідставними є і доводи апелянта про те, що фіксування алктотестером алкоголю може бути викликане вживанням їжі та безалкогольних напоїв.

Так, відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6810» межі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 проміле - у діапазоні від 0 до 0,2 проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,04 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 проміле; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,4 проміле.

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на те, що у крові ОСОБА_1 виявлено 0,41‰ алкоголю, що, навіть з урахуванням максимальної похибки для технічного приладу «Drager Alcotest 6810», перевищує допустиму кількість алкоголю в крові майже у два рази, у суду відсутні підстави вважати, що такий цифровий показник може бути викликаний іншими напоями, окрім алкогольних.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також зафіксовано факт його згоди з результатами такого огляду.

При цьому покликання суддею суду першої інстанції на правову позицію, викладену у рішенні апеляційного суду, жодним чином не порушує права ОСОБА_1 на розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Буського районного суду Львівської області від 17 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.