Справа № 474/985/23
Провадження № 3/474/531/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.10.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , розглянув матеріали, які надійшли від СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, -

встановив:

18.08.2023р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 822354 від 16.08.2023р., згідно якого 10.08.2023р., близько 20 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. Заводській в смт Врадіївка, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу гр. ОСОБА_2 , а також погрожувала фізичною розправою останній, чим порушила громадський порядок і спокій громадян. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

При розгляді справи ОСОБА_1 , якій роз`яснено положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі, не визнала та пояснила, що 10.08.2023р. вона не висловлювалася на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою. Того дня син ОСОБА_2 побив її племінника ОСОБА_3 , в зв`язку з чим вона зробила сину ОСОБА_2 зауваження. ОСОБА_2 вказане не сподобалося та вона почала її ображати та лізла битися. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 була присутня при побитті її сином ОСОБА_3 , однак ніяк на це не відреагувала. Також ОСОБА_1 зазначила, що можливо щось і сказала нехороше в адресу ОСОБА_2 , однак вона намагалася захистити свого сина та племінника.

Також ОСОБА_1 зазначила, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, їй зрозумілі та остання просила допитати в судовому засіданні неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , при цьому зазначила, що інші заяви та клопотання в неї відсутні.

Потерпіла ОСОБА_2 , якій роз`ясненні положення ст. 269 КУпАП, надала пояснення, що ОСОБА_1 10.08.2023р. крутила руку її молодшому сину, а старшого хотіла вдарити по обличчю, а тому вона ( ОСОБА_2 ) підійшла до неї розібратися та в них виник словесний конфлікт під час якого вони обидві одну одну ображали нецензурною лайкою. ОСОБА_2 не пам`ятає щоб ОСОБА_1 погрожувала їй.

Також ОСОБА_2 зазначила, що права, передбачені ст. 269 КУпАП, їй зрозумілі та у неї відсутні заяви та клопотання.

Розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення та заслухав пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , вважаю встановленим таке.

Статтею 173 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у дрібному хуліганстві, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправних робіт на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративного арешту на строк до п`ятнадцяти діб.

При цьому слід зазначити, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, виходячи із змісту процесуальних норм КУпАП, якими врегульовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд не наділений обов`язком здобувати у справі докази, однак зобов`язаний дослідити вже здобуті та надати їм належну правову оцінку.

Так, відповідно до положень КУпАП, однією з обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення нею конкретних дій, є наявність в цих діях події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, який зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 822354 від 16.08.2023р., який остання підписала без будь-яких зауважень щодо його змісту, надано: рапорт помічника чергового Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Асланова І.В. від 10.08.2023р., згідно якого ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_6 ображала дітей; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.08.2023р. від громадянки ОСОБА_1 , в якій остання просить прийняти міри до гр. ОСОБА_7 , яка словесно ображала її племінника ОСОБА_3 ; письмові пояснення ОСОБА_8 від 10.08.2023р., в яких остання повідомила, що має сина ОСОБА_3 , 2011р.н., який декілька днів гостював у її сестри ОСОБА_9 , яка проживає по АДРЕСА_2 , та 10.08.2023р. близько 20 год. 30 хв. з телефонного дзвінка ОСОБА_10 дізналася, що діти ОСОБА_7 ображали ОСОБА_3 , через що була викликана поліція; письмові пояснення ОСОБА_2 від 10.08.2023р., в яких остання повідомила, що зі слів сина ОСОБА_11 дізналася, що його ображала сусідка ОСОБА_9 , в зв`язку з чим вона пішла до останньої з`ясувати це, між ними виникла словесна перепалка, однак ніхто нікому тілесні ушкодження не наносив, після чого вони розійшлися по домівках, а пізніше приїхала поліція; письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.08.2023р., в яких остання повідомила, що біля 20 год. 30 хв., зі слів свого сина дізналася що на вулиці хлопчик на ім`я ОСОБА_11 ображає її племінника ОСОБА_12 , після чого вона вийшла на вулицю та взяла ОСОБА_11 за руку та зробила зауваження, попросила більше так не вчиняти, та в цей час на вулицю вийшла мати ОСОБА_11 , почала вчиняти суперечку з нею, ображати грубою брутальною лайкою, а вона в свою чергу почала кричати на неї; рапортом старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Стацюка Є. від 10.08.2023р. про відсутність підстав для внесення відомостей за ст. 296 КК України (хуліганство) до ЄРДР.

Також в судовому засіданні допитані неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які підтвердили слова ОСОБА_1 , а також дали показання, що ОСОБА_2 бачила як її сини їх били. Коли ОСОБА_2 підійшла до ОСОБА_1 то відразу почала матюкатися, в свою чергу ОСОБА_1 декілька разів матюкнулася на адресу ОСОБА_2 . Також свідки зазначили, що ОСОБА_1 не била та не ображала дітей ОСОБА_2 , а лише розборонила їх.

Таким чином матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин зазначених у протоколі, зокрема, щодо висловлення погроз на адресу ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вживала нецензурну лексику під час конфлікту з ОСОБА_2 , однак як вбачається з досліджуваних доказів, ініціатором конфлікту була саме ОСОБА_2 , яка без будь-яких слів почала ображати нецензурною лайкою ОСОБА_13 та провокувати бійку, а тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 не було умислу на вчинення дрібного хуліганства. Остання діяла піддавшись емоціям та у відповідності до ситуації, яка на той час склалася між нею та ОСОБА_2 .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 173, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутню складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол