П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1446/23

02 жовтня 2023 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О. О., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; працює керівником та головним бухгалтером ТОВ «Стара Гута» місцезнаходження м. Київ вул. Володимирська, 7 кв.(офіс) 1, за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

В протоколі №2550 від 13 вересня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 , яка працює керівником та головним бухгалтером ТОВ «Стара Гута», вчинила правопорушення несвоєчасно подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (граничний термін подання декларації 20 лютого 2023 року, фактично подано 31 липня 2023 року), порушивши п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI(змінами та доповненнями). Вказаними діями вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В суд ОСОБА_2 не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання, щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід враховувати практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

При цьому, слід враховувати, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтею 163-1 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підставі наявних в справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення №2550 від 13 вересня 2023 року, акт камеральної перевірки податкової звітності від 01 вересня 2023 року №9727/09-19-04-09/35466036, копією поштового відправлення, щодо направлення зазначеного акту перевірки ТОВ «Стара Гута», встановивши обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені ст. 251 КУпАП, прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, зважаючи на наступне.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

При цьому, суддя звертає увагу, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 163-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері податкового обліку.

Об`єктивною стороною цього правопорушення є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі Умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1 можуть бути лише посадові особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків зобов`язані подавати аудиторські висновки та вести податковий облік.

На розгляд даного адміністративного матеріалу ОСОБА_1 не з`явилась, відомості щодо належного повідомлення останньої відсутні.

Суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 є керівником або посадовою особою ТОВ «Стара Гута» на яку покладено обов`язок вести податковий облік в тому числі подавати податкові декларації. Зокрема, відсутні наказ про прийняття на роботу, посадова інструкція, тощо.

Таким чином, під час розгляду справи не встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не надано належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується лише на Акті камеральної перевірки ТОВ «Стара Гута» від 01 вересня 2023 року.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення інкримінованого ОСОБА_1 діяння, ініціатором складення протоколу не надано.

Так, відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених по постанові від 03.11.2015 року N 826/20761/14, висновки, викладені в акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, у основу яких покладено згадувальні висновки акту.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, згідно ч. ч. 2,3,4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були допущені процесуальні порушення, а саме не забезпечені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 36 Конституції України, про що свідчить відсутність підпису порушника в графі "Особа яка притягується до адміністративної відповідальності". Крім того, в протоколі відсутні відомості щодо одержання останнім протоколу чи відомостей про відмову в підписанні протоколу та отримання копії даного протоколу. Також до матеріалів справи не долучено письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати інші докази, ніж ті, що надані сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а тому провадження у справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 163-1, ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: