Харківський районний суд Харківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

смт Покотилівка Харківського району

Справа № 635/2168/23

Провадження № 3/635/856/2023

Суддя Харківського районного суду Харківської області Карасава І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, відносно якої розглсдається клопотання про притягнення до адміністративної відповідальсності ОСОБА_2 , матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №328146 від 28 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 щодо скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2023 року вищевказану справу передано в провадження судді Карасави І.О.

В судовому засіданні особа, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не визнав.

Встановлені фактичні обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Суд дослідивши матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у відповідності до положень статті 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно частини 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями частини 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, щодо керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р. №1103 (далі Порядок), визначено процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких й узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Суд ретельно розглянув усі аргументи, які містилися в матеріалах справи, письмових поясненнях, наданих захисником адвокатом Бабаскіним К.С., вислухавші в судовому засіданні, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності дійшов наступних висновків.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини: 28 березня 2023 року о 19 годині 00 хвилин в Харківській області Харківському районі, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе блія будинку 149/2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21103 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за на місці зупинки та встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не визнав, вважає її не доведеною, оскільки не керував транспортним засобом. Зазначив, що протокол є незаконним, з цих підстав. Просив справу закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Захисник Бабаскін К.С. підтримав позицію свого клієнта та надав пояснення суду, аналогічні з письмовими доводами.

Вищевказані доводи ОСОБА_1 та його захисника не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не приймаються судом з огляду на наступне.

В розумінні статті 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за адміністративне правопорушення, яке ставлять йому у провину, тобто перевірити правильність кваліфікації дій.

Згідно висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який висвітлений в постанові від 09.10.2019 року по справі №337/3816/16-а, зазначено, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Разом з тим, з аналізу вимог частини 2 статті 266 КУпАП вбачається, що такий огляд особи, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів відносно особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Таким чином, умовою огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Тому для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 2.5 ПДР, передбаченої частиною 1 статті 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин: керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці; вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння та наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення(а.с.1), вбачається, що працівники Національної поліції виявили у водія ОСОБА_1 наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Вищевказані ознаки алкогольного сп`яніння також були підтверджені під час дослідження у судовому засіданні інших доказів.

Натомість у судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився з викладеними у постанові фактами та обставинами, пояснив, що 28.03.2023 року зустрівся зі своїми друзями та сиділи в гаражі, де випивав я спиртні напої. Після чого його друг ОСОБА_3 сів за кермо, а я сів на пасажирське сидіння та ми разом поїхали до супермаркета «АТБ». Зазначив, що коли під`їхали працівники поліції я був на пасажирському сидінні та наголосив, що я не керував транспортним засобом та, що у працівників поліції відсутні докази. Разом з тим, зазначив, що після спілкування виявили ознаки алкогольного сп`яніння у мене та запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки, а також в медичному закладі, на що я категорично відмовився, оскільки в момент, як підійшли працівники поліції я не керував транспортним засобом, а отже не було підстав для проходження процедури освідування на стан алкогольного сп`яніння.

З метою підтвердження зазначеної версії подій, ОСОБА_1 та його захисник надали в якості доказу письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , в якому зазначено, що саме ОСОБА_3 був за кермом автомобіля під час цих подій.

До вищевказаного доказу суд відноситься критично та їх не приймає, з огляду на те, що належність письмових пояснень саме особі ОСОБА_3 неможливо встановити. Суду надана проста копія письмових пояснень, підпис особи не засвідчений та не встановлений.

Від виклику та допиту в якості свідка в суді ОСОБА_3 з метою підтвердження вказаних обставин, викладених у письмових поясненнях, ОСОБА_1 та його захисник відмовилися.

Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник не скористалися своїм правам щодо надання інших доказів та не заявили жодного клопотання щодо виклику та допиту в якості свідків будь-яких інших осіб, в тому числі дружину ОСОБА_3 , зі слів яких вона також була присутня в автомобілі.

В судовому засіданні були також досліджені відеофайли, які містилися на DVD-R диску, доданого до матеріалів справи. Під час дослідження відеофайлів судом встановлено, що ОСОБА_1 , працівниками поліції була роз`яснена процедура проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager або в медичному закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 категорично відмовився.

Наданим доказом підтверджується рух автомобіля, я також факт керування транспортним засобом ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 .

Під час дослідження відеоматеріалу, вбачається, що камери фіксували безперервно рух вказаного автомобіля. З наданих суду доказів встановлено, що поліцейський автомобіль під`їхав(19 год. 12 хв) одночасно після зупинення автомобіля ВАЗ 21103(19 год. 13 хв), реєстраційний номер НОМЕР_1 та з автомобіля жодна особа не виходила.

Крім того, суд враховує, що згідно пояснень ОСОБА_4 (а.с.8) вбачається, що ним було помічено автомобіль ВАЗ 2110 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням раніше невідомого йому чоловіка, який під`їхав до нього, вийшов з автомобіля та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, після чого сів в автомобіль та почав їхати На зауваження не відреагував, водій поїхав далі в невідомому напрямку. Після чого ОСОБА_4 викликав поліцію. З наданого доказу вбачається, що за кермом вказаного автомобіля був один чоловік, інших осіб та пасажирів не було.

Тому знаходження водія ОСОБА_1 на пасажирському сидінні, саме в момент, коли підійшли працівники поліції, на яке посилається водій та його захисником, як на єдиний доказ, який підтверджує факт не керування транспортним засобом, судом не приймається.

Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється працівниками поліції відповідно до вимог статті 40 «Про Національну поліцію».

Таким чином, з відеофайлів, досліджених у судовому засіданні вбачається, що водію ОСОБА_1 працівниками поліції була роз`яснена процедура проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager, та в медичному закладі на що він категорично відмовився. Факт керування також був підтвержен належними та допустимими доказами.

При розгляді справи судом не встановлено будь-яких суперечностей в наданих доказах. Місце, час події, фактичні обставини справи, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №328146, повністю відповідають змісту досліджених в судовому засіданні відеофайлах, які є належним та допустимим доказом, а також іншим доказам по справі.

Працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 його підписав, йому були роз`яснені права, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу, а також підтверджується відеозаписом.

Судом встановлено, що інформація яка міститься на відеофайлах повністю збігаюється з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які містяться в матеріалах справи та підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився. Про відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП був попереджений на місці зупинки транспортного засобу.

Аргументи ОСОБА_1 , що на відео не зафіксовано, що водій керував транспортним засобом та не зафіксовано рух автомобіля не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються відеодоказом, який досліджувався у судовому засіданні.

Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(а.с.2), слідує, що огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного заходу не проводився.

Відповідно до Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у КНП ХОР ОНД(а.с.3), огляд водія ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я не проводився.

Згідно довідки(а.с.11), судом встановлено, що відповідно до облікових даних ПОГ СВГ ВП Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області Лиценко Є. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 05 вересня 2017 року.

Судом встановлено, що інформація яка міститься на відеофайлах повністю збігаюється з іншими доказами, які були досліджені судом, з поясненнями ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні та підтверджують факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відтак, усі інші доводи та аргументи є безпідставними та відхиляються судом, оскільки вони не спростовують доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому ставить у провину.

Наведені та досліджені судом докази є достатньо вагомими, чіткими і узгоджених між собою та жодним чином не спростовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог статті 256 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що процедура, яка передбачена вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, була дотримана.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставлять йому у провину повністю доведена належними та допустимими доказами.

За таких обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо застосування критеріїв доведення «поза розумним сумнівом», суд дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_7 , який притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки останній порушив пункт 2.5 ПДР.

Щодо заявленого клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення суд зазначає, що на підставі вищевикладеного не вбачає правових підстав для його задоволення, оскільки в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені у статті 33 КУпАП та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Стаття 27 КУпАП встановлює, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

За таких обставинах, суд вважає необхідним та достатнім для виховання притягуваного та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що уразі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збору розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 130, 248, 251, 252, 268, 277, 280, 283, 287, 288, 289 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП- відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною частиною 1 статті 130 та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня винесення такої постанови.

Суддя І.О. КАРАСАВА