КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/5617/23 Головуючий у І інстанції - Тиха О.О.
апеляційне провадження №33/824/3422/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн в дохід держави.

Судом установлено, що водій ОСОБА_1 21 квітня 2023 року о 08-15 год. в м. Києві, пров. Балтійський, 3, керуючи транспортним засобом Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись на перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та скоїв зіткнення з указаним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. п. 2.3 б; 16.12 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 28 травня 2023 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності ознак адміністративного правопорушення в його діях.

Уважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування фактичних обставин у справі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що водій ОСОБА_2 , виїжджаючи з двору будинку на дорогу, а саме провулок Балтійський, що підтверджується матеріалами справи та відеозаписом, не зупинилася перед здійсненням повороту, не пересвідчилася в безпечності руху та без зниження швидкості виїхала із двору на дорогу, по якій він рухався, внаслідок чого сталася ДТП.

Зауважує, що водій ОСОБА_2 здійснювала виїзд з прибудинкової території та відповідно до ПДР перед здійсненням повороту мала зупинитись, пересвідчитись у безпечності здійснення маневру, пропустити інших учасників дорожнього руху, та тільки після цього почати поворот направо.

На переконання скаржника у скоєнні ДТП винен водій ОСОБА_2 .

Вказує, що висновок експерта, наявний у матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки вказаний висновок датований 18 травня 2022 року, тобто експерт з минулого описує дії з майбутнього.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що водій ОСОБА_1 , будучи обізнаним з Правилами дорожнього руху, зокрема, п. п. 2.3 б та 16.12, які зобов`язують водія транспортного засобу бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух, вказаних вимог не дотримався, що призвело до наслідків у вигляді дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №044642 від 21 квітня 2023 року, водій ОСОБА_1 21 квітня 2023 року о 08-15 год. в м. Києві за адресою: провулок Балтійський, 3, керуючи транспортним засобом Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись на перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 , що рухався праворуч та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги пунктів 2.3б, 16.12 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За змістом вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно пункту 16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

З письмових пояснень водія ОСОБА_1 убачається, що він, керуючи транспортним засобом Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві за адресою: Балтійський провулок, 3, рухався у дворі, їхав прямо від магазину «Коло» в сторону вул. Семена Скляренка, коли несподівано вилетів автомобіль Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль здійснив удар в праву сторону транспортного засобу ОСОБА_1 , чим спричинив механічні пошкодження двох правих дверей. На його питання «Чому не зупинилась?» водій автомобіля Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 , відповіла, що можливо відволіклась. При цьому, вказав, що швидкість Lexus RX 450H не змінювалась, гальмувати водій не планував. Зауважив про обмежений огляд.

Відповідно до письмових пояснень водія транспортного засобу Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , вона рухалась у дворі, керуючись правилами нерегульованого перехрестя, пригальмувала перед поворотом праворуч і раптом зліва вискочила машина. Вона не встигла повністю загальмувати, оскільки автомобіль дуже швидко рухався. Вказала, що водій іншого транспортного засобу повинен був загальмувати та пропустити її, оскільки її автомобіль був для нього перешкодою з права.

Зі схеми місця ДТП, відеозапису вбачається, що водій транспортного засобу Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 здійснювала виїзд з прибудинкової території на дорогу, по якій рухався водій автомобіля Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно пункту 10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

За змістом пункту 26.4 ПДР України під час виїзду з житлової та пішохідної зони водії повинні дати дорогу іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

У свою чергу, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Житлова зона - дворові території, а також частини населених пунктів, позначені дорожнім знаком 5.34.

З відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, що водій транспортного засобу Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , виїжджаючи з прилеглої території - житлової зони, на дорогу, по якій рухався водій автомобіля Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у порушення вимог пунктів 10.2, 26.4 ПДР України, не зупинилася та не надала дорогу вказаному транспортному засобу.

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції, що водій ОСОБА_1 порушив пункт 16.12 ПДР України, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода сталася при виїзді з прилеглої території на дорогу, а не на перехресті рівнозначних доріг, оскільки саме водій транспортного засобу Lexus RX 450H, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 виїжджала з прибудинкової території.

Вказане у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на пункт 16.12 ПДР України не відповідає встановленим обставинам дорожньо-транспортної пригоди та не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з її подією.

Висновок експерта, який міститься в матеріалах справи, є неналежним доказом у справі з огляду на те, що в указаному висновку не зазначено з яких підстав експертом установлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті рівнозначних доріг, якими нормативно-правовими актами керувався експерт при встановлені таких обставин.

Окрім того, висновок експерта датований 18 травня 2022 року, а дорожньо-транспортна пригода сталася 21 квітня 2023 року, тобто висновок складено раніше, ніж сталася подія, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

За змістом статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З огляду на зазначене, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, у зв`язку з порушенням пунктів 2.3б, 16.12 ПДР України, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями частини другої статті 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль