Провадження № 33/801/875/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина республіки Білорусь для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 08.11.2013 року органом MINISTRY OFINTERNAL AFFAIRS, посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 видана 17.10.2022 органом 8011 Україна, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , -

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу: легкового автомобіля марки «VOLVO S80», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (р.білорусь), VIN - НОМЕР_5 . Стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Приймаючи таку постанову, суд зазначив, що 16.07.2023 року о 10:21 год в зону митного контролю пункту пропуску «Могилів-Подільський - Отач» відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністер» Вінницької митниці з метою перетину митного кордону, в напрямку «виїзд з України», по смузі спрощеного митного контролю, обравши смугу руху «зелений коридор», заїхав легковий транспортний засіб «NISSAN JUKE», державний реєстраційний номер " НОМЕР_6 " (Україна), під керуванням гр. України ОСОБА_3 , з пасажиром громадянином р. Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), які слідували з Україну в Молдову.

Під час проведення митного контролю та перевірки, на підставі інформації АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), 20.02.2022 року через пункт пропуску «Нові Яриловичі - Нова Гута» Чернігівської митниці, ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «VOLVO S80», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 (р.Білорусь), VIN - НОМЕР_8 , в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування.

Станом на 16.07.2023 року даний транспортний засіб громадянином ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), не вивезений за межі митної території України, інформація щодо поміщення транспортного засобу в інший митний режим відсутня.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року, та змінити вид адміністративного стягнення, посилаючись на те, що його не було повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції, звертає увагу, що в оскаржуваній постанові вказано, що він подав заяву про розгляду справи без його участі, чого він не робив. Також наголошує, що суд не врахував усі обставини, які могли б пом`якшити вид покарання (наявність у нього дитини громадянина України, пепребування у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4 , а також те, що транспортний засіб, який підлягає конфіскації відповідно до оскаржуваної постанови, йому не належить. Зазначає, що центр його економічних інтересів знаходиться в Україні та ухиляння від адміністративної відповідальності є нераціональним, тому просить накласти адміністративне стягнення у виді штрафу замість конфіскації транспортного засобу.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не з`явився, водночас в режимі відеоконференцзв`язку представник суду ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвокат Кочержук Ю. В. підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав. Представник Вінницької митниці Вихристюк В. Д. заперечила проти зміну виду адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків:

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП, питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним Кодексом України.

Згідно із ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст. ст. 486, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Притягнення особи до відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не був належним чином повідомлений слід зазначити наступне.

За приписами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 повідомлений належним чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 481 МК України не відноситься до виключного переліку справ, які не можуть бути розглянуті без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ( ч. 2 ст. 268 КУпАП). Водночас доводи ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) по відсутність в матеріалах справи заяви про розгляд справи без його участі, на яку послався суд першої інстанції, є підставними, так як у матеріалах справи вона відсутня. Тому суд дійшов помилкового висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та розгляну справу за його відсутності.

Стосовно посилання заявника, що суд не врахував усі обставини справи та не правомірно конфіскував транспортний засіб, який йому не належить зазначаю наступне.

Санкція ч.6 ст.481 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Згідно ч. 3 ст. 465 МК України конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення. Тобто законодавством передбачено можливість конфіскації транспортного засобу, за ознак належності його особі, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у виді конфіскації транспортного засобу, суддя першої інстанції посилавшись на характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, разом з тим не зазначив про наявність чи відсутність жодної конкретної ознаки, що пом`якшує чи обтяжує відповідальність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), не навів конкретних мотивів, чому саме слід застосувати найбільш суворе покарання, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення (ст. 35 КУпАП), ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, визнав свою винуватість у скоєнні даного адміністративного правопорушення, має на утриманні неповнолітніх дітей, а відтак, приходжу до висновку, що відсутні підстави для застосування конфіскації транспортного засобу за наявності альтернативного покарання у вигляді штрафу.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про необхідність змінити постанову суду першої інстанції в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) покарання у вигляді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 289, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) задовольнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) змінити в частині накладення адміністративного стягнення:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави штраф у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета