ПОСТАНОВА

Справа № 137/1190/23

06 жовтня 2023 р. 3/137/579/23 смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт № НОМЕР_1 виданий 22.11.2019 органом 0524, РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАБ №366494, 20.09.2023 близько 17год 30хв ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_1 психологічного та фізичного характеру: виражався нецензурною лайкою, що могло призвести до психологічного розладу здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою за ч.2 ст.173-2 КУпАП не визнав, пояснив, що того дня перебував у м. Вінниці у справах та близько 16год повернувся додому. Коли почав працювати по господарству, до нього додому приїхала поліція та почали звинувачувати його у вчиненні насильства відносно його матері ОСОБА_1 . Після цього, незважаючи на заперечення, склали відносно нього протокол. Пояснив, що того дня навіть не бачився з матір`ю та насильства відносно неї не вчиняв. Така ситуація вже виникала раніше, оскільки у матері дуже запальний характер та вона часто безпідставно викликає до нього поліцію.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що мати її чоловіка є дещо конфліктною жінкою та час від часу створює конфлікти в сім`ї. Через неодноразові інциденти та виклики поліції вони розділили будинок на дві окремі половини та перестали спілкуватись, однак, така ситуація повторилась знову. Того вечора, чоловік повернувся з м. Вінниці, де був цілий день, та пішов працювати на город. Його матері не було вдома близько 2 діб, так як вона іноді ночує у знайомої односельчанки. Вдома вона з`явилась вже після того як приїхала поліція. Запевнила, що чоловік не міг вчинити насильство відносно ОСОБА_1 , оскільки вони навіть не бачились.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомила про існування давнього конфлікту із її сином та його сім`єю, наводячи з цього приводу власні аргументи. Також висловила своє невдоволення способом їх життя та ведення господарства. З приводу події, яка сталась 20.09.2023, вказала на те, що ОСОБА_1 на неї напав, проте конкретних обставин поді не розповіла, свою думку з цього приводу виклала дещо абстрактно.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, потерпілу, дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Так, Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п.3 ч.1 Розділу І Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 Розділу І Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Встановлено, що матеріали адміністративної справи складаються власне із протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , рапорту реєстрації, протоколів прийняття заяви від ОСОБА_1 про вчинене правопорушення, пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та характеризуючих матеріалів на ОСОБА_1 .

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 поставлене те, що він 20.09.2023 близько 17год 30хв вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_1 психологічного та фізичного характеру: виражався нецензурною лайкою, що могло призвести до психологічного розладу здоров`я.

В матеріалах справи відсутні докази того, що вчинялось насильство відносно ОСОБА_1 , в розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Доказів, які б стверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, суду не надано, адміністративні матеріали містять суперечливі дані, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях та в судовому засіданні заперечив обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що насильства до матері не вчиняв, свідок також заперечила факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому порушення. В свою чергу, потерпіла у судовому засіданні не надала сформованих та обґрунтованих пояснень з приводу вищевказаної події.

Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_4 не встановлено наявності притаманних, характерних та визначених для домашнього насильства дій, тому подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, відсутні.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст.62 і ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд керується презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язало суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.173-2, ст. 247, 251, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Верещинська Я. С.