Провадження №3/204/6341/23
ПОСТАНОВА

іменем України

25 вересня 2023 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Книш А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173? КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 20 серпня 2023 року в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання, порушив вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника п.п.2 «Заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи», п.п.3 «Заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою», а саме зі своєю донькою ОСОБА_2 , винесеного останньому 19 серпня 2023 року терміном на 10 діб, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173? КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, заперечував будь-яке спілкування з ОСОБА_2 та зазначив, що в протоколі підпис не ставив. Підтвердив, що дійсно 20 серпня 2023 року він вирубував дерево, яке він колись сам садив, але ні з ким в цей час не спілкувався.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 20 серпня 2023 року ОСОБА_1 вирубував дерево на її земельній ділянці та в той час, коли вона проходила мимо, спитав у неї чому вона на нього дивиться.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Так дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками патрульної поліції за ч.1 ст. 173? КУпАП, як невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Однак, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено, що ОСОБА_1 вчинив невиконання термінового заборонного припису, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини Хдалі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України від 15.05.2008» Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно приписів ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

19 серпня 2023 року поліцейським винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 , відповідно до якого останньому заборонено строком на 10 діб вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 .

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , не додано доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення, а саме невиконання термінового заборонного припису, сам ОСОБА_1 підпис у протоколі не ставив та свідки у протоколі не зазначені. З пояснень учасників справи в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не входив та не перебував у місці проживання (перебування) потерпілої. Будь-який контакт з постраждалою особою ОСОБА_2 20 серпня 2023 року ОСОБА_1 заперечує.

Крім того, судом враховується, що протокол про адміністративне правопорушення складено 29 серпня 2023 року, в той час як час вчинення адміністративного правопорушення вказано 20 серпня 2023 року. Складаючи такий протокол поліцейський враховував лише дані повідомлені йому потерпілою, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення, на підтвердження викладених в них обставин, долучено лише її письмові пояснення від 21 серпня 2023 року.

Відомості, викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП.

Враховуючи, що доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано, дії останнього не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП, і згідно вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: