БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/899/23
Провадження № 3/730/554/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисників ОСОБА_1 адвокатів Лук`яненко Р.В., Шелудька Є.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2023 року приблизно о 17-00 год. на польовій дорозі між с. Шевченкове та с. Прохори ОСОБА_1 керував трактором Case IH Magnum-340, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Алкофор-505», проба позитивна 2,088 ‰, у зв`язку з чим своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки дії водія ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вважає, що протокол щодо нього складено не законно, без з`ясування усіх обставин справи. Зазначив, що він дійсно працював у полі, керуючи трактором, навантажував продукцію на вантажні автомобілі. Загалом було дуже багато транспортних засобів. У процесі роботи до нього підійшов водій вантажного автомобіля та повідомив, що він трактором у процесі завантаження зачепив його автомобіль, після чого було викликано поліцію. У процесі оформлення матеріалів за ДТП, працівники поліції повідомили, що він має ознаки сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, він погодився. Результат виявився позитивним, однак ОСОБА_1 переконує суд, що у цей день взагалі не вживав спиртних напоїв, а такий результат через те, що він вжив ліки прямо перед оглядом. Так, 02.08.2023 року він був у лікаря стоматолога, який йому за результатами лікування виписав медичний засіб Зіпелор форте, вміст спирту якого 96 відсотків. ОСОБА_1 за 3-7 хвилин перед оглядом на стан сп`яніння вжив вказаний засіб та пройшов огляд. Саме через вживання ліків апарат й показав стан сп`яніння. Вжив ліки шляхом впорскування тричі у ротову порожнину.

Інших пояснень ОСОБА_1 не надав.

У судовому засіданні адвокат Шелудько Є.В. просив справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, надав суду письмові заперечення.

Ураховуючи пояснення захисника, які він надав в судовому засіданні, а також доводи, що викладені у письмових запереченнях, загалом позиція сторони захисту зводиться до:

-відсутності достатніх доказів вживання алкогольних напоїв, оскільки ОСОБА_1 перед оглядом на стан сп`яніння вживав спиртовмісні ліки за призначенням лікаря, що не було враховано працівниками поліції;

-відсутності доказів керування ОСОБА_1 ТЗ, оскільки в матеріалах справи такі докази відсутні взагалі;

-час вчинення правопорушення не відповідає часу, зазначеному у протоколі та на технічному носієві, що підтверджується іншими складеними протоколами, де зазначено час керування, тобто час, зазначений у протоколі у цій справі, взагалі не відповідає фактичним обставини справи;

-акт огляду не було вручено ОСОБА_1 під підпис, а тому він не міг зазначити своє спростування; також у акті відсутня згода чи незгода водія з актом;

-відсутня сама роздруківка щодо результату огляду. Результат лише видно на відео та зазначений у акті;

-під час огляду був використаний не новий мундштук, оскільки цього не видно на відео, а надали лише «трубочку», яка не передбачена інструкцією, також не було вчинено забору повітря перед оглядом на стан сп`яніння.

Інший захисник - Лук`яненко Р.В. - взагалі не надав пояснень у справі чи власної позиції, а просто підтримав доводи адвоката Шелудька Є.В.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року № 1413/27858.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці вимог наведених Правил не дотримався, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил ПДР;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням алкотестера «Алкофор-505», відповідно до якого проба позитивна 2,088 ‰.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Також, в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він у складі екіпажу прибув на виклик, де було здійснено оформлення адміністративних матеріалів за ст. 124; ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Що стосується ст. 130 КУпАП, то у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, який показав, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, сам ОСОБА_1 не заперечував, що він дійсно керував ТЗ. Свідок матеріали за ст. 130 не складав. Особисто свідок ОСОБА_1 не зупиняв та він не бачив, як ОСОБА_1 керував ТЗ.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він прибув у складі екіпажу на виклик щодо оформлення ДТП. У процесі оформлення матеріалів було виявлено, що водій ТЗ ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Особисто свідок ОСОБА_1 не зупиняв та він не бачив, як ОСОБА_1 керував ТЗ. На додаткові запитання пояснив, що трубочки, які є на відео, та за допомогою яких здійснюється продув, видаються працівникам поліції управліннями поліції, інших не видають, та вони, як працівники поліції, використовують саме такі. Вони є запечатаними, одноразовими, придатними для використання. ОСОБА_1 на місці самостійно добровільно погодився пройти огляд та не заперечував проти такого огляду. За результатами огляду також погодився з результатом та не заперечував результати тесту. Усі дії він робив та все зазначав без тиску, добровільно, що підтверджується відеозаписом. Що стосується ліків та чи повідомляв про такі ОСОБА_1 , свідок вже не пам`ятає. Ознаки сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 у процесі оформлення матеріалів ДТП: від нього було чутно запах алкоголю, він мав хитку ходу, поведінка не відповідала дійсності, оскільки він казав нісенітниці.

Слід звернути увагу, що сам ОСОБА_1 у судовому засіданні не задав свідкам жодного запитання та не заперечив проти пояснень свідків, поки останні перебували у судовому засіданні.

Й хоча свідки є працівниками поліції, суд бере до уваги їх пояснення, оскільки вони не суперечать іншим доказам у справі, а також узгоджуються з іншими доказами.

Вказана позиція у повному обсязі узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначає, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні (постанова ВС від 29 квітня 2020 року у справі 161/5372/17).

Судом було відтворено у повному обсязі відеозапис, у відповідності до якого працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній погодився. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що він не керував ТЗ. Також, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не заперечує результатів тесту, жодних заперечень не висловлює взагалі.

Суд також звертає увагу на те, що на запитання працівника поліції щодо вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв останній зазначає «плюс/мінус». Також, працівник поліції запитує ОСОБА_1 , чи згоден він з результатом. На думку захисту, вказані дані не можна оцінювати, оскільки поліцейський сам задав питання та сам на нього відповів, оскільки на відео не чутно відповіді самого ОСОБА_1 . Проте, обмірковуючи вказане, суд вважає, що доводи захисту не є переконливими, оскільки такі заперечення у захисту та самого ОСОБА_1 з`явилися лише після того, як свідки залишили залу судових засідань після допиту, та свідки не могли спростувати пояснення захисту. Про повторний допит свідків клопотань у подальшому не надходило. Також, судом оцінюється й те, що ОСОБА_1 не спростовувалися дані тесту. З відеозапису такого не убачається ані під час проведення самого огляду, ані під час складання матеріалів. Також, ОСОБА_1 взагалі жодного разу не зазначив працівникам поліції про вживання будь-яких ліків.

На пряме запитання суду про те, чи просив ОСОБА_1 пройти огляд у лікарні у зв`язку із тим, що він не погоджувався із результатом огляду, ОСОБА_1 відповів негативно, зазначив, чому таке не зробив, він не знає. Маючи дійсне посвідчення водія та здававши відповідний іспит, презюмується, що особа має у повному обсязі знати Правила дорожнього руху, відповідне законодавство що стосується умов керування ТЗ, обов`язків та прав водія. Згідно законодавства, у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. На думку суду, ОСОБА_1 , як водій, має безсумнівно знати вказану норму, однак незнання закону не є виправданням правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону просто лише тому, що вона не знала про нього.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис є безперервний та відображає суть вчиненого правопорушення.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно абз. 1, 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись (згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008 року).

Доводи ОСОБА_1 та його захисника щодо закриття справи суд вважає непереконливими.

Так, доводи захисту про те, що у справі відсутні взагалі докази того, що ОСОБА_1 керував ТЗ, суд відкидає, оскільки сам ОСОБА_1 у судовому засіданні цього не заперечував, оскільки, як він пояснив, він виконував роботу з приводу збору врожаю та здійснював погрузку. Вказане узгоджується з письмовими поясненнями, які він надав власноручно одразу на місці складання/оформлення адмінматеріалів. Крім того, постановою Борзнянського районного суду від 25.09.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується відсутності достатніх доказів вживання алкогольних напоїв, оскільки ОСОБА_1 перед оглядом на стан сп`яніння вживав спиртовмісні ліки за призначенням лікаря, що не було враховано працівниками поліції, то суд вказане оцінює критично. Перше, на що звертає увагу суд. що така версія з`явилася лише під час розгляду справи у суді. З переглянутого судом відеозапису убачається, що ОСОБА_1 взагалі не казав про таке працівникам поліції, а також не заперечував результати огляду. Оцінюючи версію ОСОБА_1 , суд переконався, що зазначений ним лікарський засіб дійсно містить етанол 96%. Однак, як далі зазначено в інструкції, при застосуванні в рекомендованих дозах лікарський засіб не чинить ніякого впливу на здатність керувати ТЗ та працювати з механізмами. На думку суду, зазначене в інструкції, за умови рекомендованої дози, виключає знаходження особи у стані сп`яніння. Тим більше, одразу після ОСОБА_1 аналогічний огляд пройшов інший учасник ДТП за аналогічних умов, з використанням цього ж газоаналізатору, та висновок за результатами огляду був негативним. Також, пропозиція суду щодо виклику в судове засідання лікаря-нарколога для надання консультації щодо вказаних ліків захисниками відкинута. Крім того, на думку суду, навіть якщо припустити, з урахуванням вказаного в інструкції про те, що до тестування слід приступати не раніше ніж через 20 хвилин після вживання алкоголю, та результат може дати відповідну похибку, то результат 2,08% проміле відноситься до середнього ступеню стану алкогольного сп`яніння та є малоймовірним, що після вживанні ліків у досить невеликій дозі був такий результат. Також, на думку суду, довідка лікаря, яка надана суду, викликає певні сумніви, оскільки остання не містить обов`язкових реквізитів медичного документу та не завірена печаткою лікувального закладу. Крім того, прізвище лікаря не відповідає прізвищу, що зазначене на печатці, а саме: підписано лікар «Козімір», а на печатці вказано « ОСОБА_4 ». Виглядає сумнівним, щоб особа написала своє прізвище із помилками або підписувалася б прізвищем, що не відповідає печатці. Враховується судом й те, що сам ОСОБА_1 не повідомив працівникам поліції перед оглядом про те, що він вживав спиртовмісні ліки, тим більше, як він сам зазначає, за 3-7 хвилин до огляду, про що поліцейські не знали з об`єктивних причин, оскільки цього не бачили. На думку суду, такий обов`язок був покладений саме на ОСОБА_1 .

Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням газоаналізатора «Алкофор-505». З відеозапису убачається, що працівник поліції зазначає про його повірку, надає сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, зауважень у ОСОБА_1 з даного приводу не виникло та у судовому засіданні також про це не вказувалося.

Що стосується невідповідності часу вчинення правопорушення, зазначеного у протоколі, часу, зазначеному на технічному носієві та у інших протоколах, то, на думку суду, вказане не є істотним у цій справі, оскільки фактично позиція ОСОБА_1 зводиться лише до того, що під час керування та перед оглядом на стан сп`яніння від вжив ліки. Іншого, як-то керування ТЗ, час вчинення правопорушення ОСОБА_1 не оскаржується. Тим більше, вказана суперечність була усунута в судовому засіданні шляхом допиту свідків та самого ОСОБА_1 .

Розбіжність у часі щодо вчинення правопорушення та часом, зазначеним у протоколі, не може бути тим фактом, що ставить під сумнів вчинення самого адміністративного правопорушення.

Що стосується того, що акт огляду не було вручено ОСОБА_1 під підпис, а тому він не міг зазначити своє спростування; також у акті відсутня згода чи незгода водія з актом, то суд це оцінює з позиції того, що, як убачається з відеозапису, останній на пропозицію працівника поліції взагалі відмовляється щось підписувати. Відсутність же згоди чи незгоди водія з актом не може бути самостійної підставою для закриття провадження у справі, оскільки на місці огляду ОСОБА_1 не заперечував щодо результатів огляду, а також він особисто це підтвердив у судовому засіданні.

Відсутність роздруківки щодо результату огляду (чеку) не впливає на суть вчиненого правопорушення, оскільки результат огляду зазначено в акті огляду та його видно на відеозаписі.

Доводи щодо використання не нового мундштука не знайшли свого підтвердження, оскільки за аналогічного огляду, в аналогічних умовах, з аналогічним пристроєм, огляд іншого водія показав нульовий результат вмісту алкоголю, що виключає будь-яке фальсифікування чи вплив на проведений огляд. Тим більше, за наявності відеозапису.

Як убачається з відеозапису, працівники поліції розмовляли з ОСОБА_1 спокійно, ввічливо, без жодного тиску. Доводи захисту щодо порушення порядку оформлення правопорушення, оскільки один поліцейський оформляв протокол, а інший проводив процедуру огляду, не заслуговують на увагу, оскільки вказане законодавством не заборонено, тим більше, що це є один екіпаж, який прибув за викликом. Дії працівників поліції були спрямовані лише на оформлення матеріалів, остаточне ж процесуальне рішення у справі приймає суд.

Порушення формальностей, на які звертає увагу захисник, які регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, але жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Верховний Суд (постанова від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18) зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи».

Суд в цій справі вважає такий підхід, сформований ВС, правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

Тим самим, в сукупності підстави, наведені ОСОБА_1 та захистом для визнання доказів недопустимими, не є слушними, оскільки не було установлено істотних фундаментальних порушень прав і свобод ОСОБА_1 .

Жодних інших доказів, які б ставили під сумнів дані, викладені у протоколі, стороною захисту суду не надано.

Загалом, на думку суду, не має сумнівів, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозапису убачається, що останній має ознаки такого сп`яніння: млява мова, сухість у роті, що видно на відеозаписі. Дії ж працівників поліції в цілому відповідають вимогам закону. Також, під час оформлення протоколу, поліцейський пояснює ОСОБА_1 подальший алгоритм дій, що його буде викликано до суду. На що ОСОБА_1 відповідає, що він це розуміє, однак він буде вирішувати ситуацію.

Відповідно до ст. 10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007 постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У цій ситуації суд ураховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, вважає, що обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно ст.ст. 34, 35 указаного Кодексу, немає, і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 122-4, 130, 251, 252, 283-285, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Ріхтер В.В.