Справа № 646/4337/23
Провадження № 3/646/2075/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

19.09.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді Глоби М.М.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулиничі Харківського району Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2022 року народження, освіта професійно-технічна, не працюючого, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 517791 від 21.07.2023 року, ОСОБА_1 08.07.2023 року о 23 год. 05 хв., керуючи по пр. Гагаріна, буд. 316 Д у м. Харкові, транспортним засобом автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожню обстановку, скоїв наїзд на автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль отримав пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 12.1 ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 517792 від 21.07.2023 року, водій ОСОБА_1 08.07.2023 року о 23 год. 05 хв., керуючи по пр. Гагаріна, буд. 316 Д у м. Харкові, транспортним засобом автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 став учасником ДТП, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.10 «а» ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 під час судового розгляду провину не визнав, зазначивши що ДТП відбулось з не його вини. Пояснив, що 08.07.2023 року близько 23 год. 05 хв. він не керував транспортним засобом автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , так як він у цей час знаходився в смт. Солоницівка Харківської області, де проживає його тітка. Він не порушував правила дорожнього руху та не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.07.2023 року о 23 год. 05 хв., по пр. Гагаріна, буд. 316 Д у м. Харкові, між водіями транспортних засобів автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілем марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Власником транспортного засобу автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 є інша людина на ім`я ОСОБА_4 , з його дозволу з червня 2022 року по березень 2023 рік, він керував вищевказаним автомобілем. Після чого він віддав транспортний засіб власнику, більш їм не керував. Де знаходився вищевказаний автомобіль йому не було відомо.

Потерпілий ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що 08.07.2023 року він припарковав свій автомобіль по пр. Гагаріна, буд. 316 Д у м. Харкові, через деякий час йому задзвонила сусідка та повідомила щодо пошкодження його автомобілю. Потім він подзвонив до поліції та повідомив про ДТП. Хто був за кермом автомобіля марки «Ford Mondeo» йому не відомо. Власника транспортного засобу автомобіля марки «Ford Mondeo» він не знає. Вважає, що ОСОБА_1 не був учасником ДТП.

Вислухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 517791 від 21.07.2023 року, ОСОБА_1 08.07.2023 року о 23 год. 05 хв., керуючи по пр. Гагаріна, буд. 316 Д у м. Харкові, транспортним засобом автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожню обстановку, скоїв наїзд на автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, внаслідок ДТП автомобіль отримав пошкодження (а.с. 1), а також даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 517792 від 21.07.2023 року, ОСОБА_1 08.07.2023 року о 23 год. 05 хв., керуючи по пр. Гагаріна, буд. 316 Д у м. Харкові, транспортним засобом автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 став учасником ДТП, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України (а.с. 2).

Згідно даних схеми місця ДТП, на якій зафіксовані обставини наїзду 08.07.2023 року по

пр. Гагаріна, буд. 316 Д у м. Харкові, транспортного засобу автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказана схема складена за участю водія ОСОБА_2 (а.с. 3).

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, ст. 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП,

п. 2.10 «а» ПДР України, зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди : негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За порушення вимог п. 2.10 «а» ПДР України передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої вони причетні.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив і Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Судовим розглядом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження, того що 08.07.023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та став учасником ДТП, після чого залишав вказане місце.

За таких обставин суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 .

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122-4, 124, 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя