Провадження № 33/824/3806/2023 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Мельниченка А.В.,

представника потерпілого Чигринова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 21.05.2023, о 12 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Бульварно-Кудрявській, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті з вул. Гоголівська, при повороті ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю «Lexus» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїла з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_1 порушила п. 16.6 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2023 та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, оскільки в порушення ст. 251 КУпАП судом першої інстанції не були об`єктивно дослідженні всі обставини дорожньо-транспортної пригоди та взагалі були проігноровані посилання на допущення порушень Правил дорожнього руху України іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, що і призвело до зіткнення автомобілів.

Звертає увагу, що висновки суду першої інстанції викладені без поглибленого аналізу всіх матеріалів справи в їх сукупності, та суд першої інстанції обмежився лише формальним підходом до дослідження пояснень та документів, які долучалися апелянтом до письмових пояснень.

Крім того, апелянт звертає увагу, що з відеозапису з місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що інший учасник дорожньо-транспортної пригоди не переконався у безпечності перестроювання з лівої смуги на праву, внаслідок чого утворилася ситуація, у якій ОСОБА_1 були створенні перешкоди завершити поворот ліворуч, який було розпочато у момент, коли на правій смузі були відсутні інші автомобілі, що рухалися їй на зустріч прямо.

При цьому, з відеозапису вбачається, що перед самими перехрестям, де відбулося зіткнення автомобілів, на майданчику для паркування, було припарковано автомобілі, які водійка Форда бачила перед тим, як здійснювати поворот ліворуч. Знаходження автомобілів на майданчику для паркування перед перехрестям означало для неї неможливість руху по цій смузі інших автомобілів з огляду на призначення цієї ділянки дорогу для паркування. Тому, пересвідчившись у безпечності маневру, вона здійснила поворот ліворуч.

Водночас, ані суд першої інстанції, ані патрульна поліція не врахували наведених вище обставин. Більше того, патрульна поліції не відобразила таку дорожню розмітку на схемі з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Разом із тим апелянт акцентує увагу на тому, що якщо б інший учасник дорожньо-транспортної пригоди не здійснив перестроювання з порушенням правил п. 10.1 Правил дорожнього руху України та за відсутності майданчиків для паркування автомобілів безпосередньо біля самого перехрестя то зіткнення автомобілів і не відбулося би. А тому не можна вважати, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , а також констатувати, що у діях водія ОСОБА_3 не має порушень Правил дорожнього руху України.

Однак, суд першої інстанції не надав правової оцінки жодному із доводів, викладених апелянтом у письмових поясненнях а обмежився лише загальним констатуванням, що долучені до справи докази не спростовують обставин, зафіксованих у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, що не відповідає положенням 252 КУпАП та суперечить основним цілями завданням КУпАП.

Крім цього патрульна поліція, яка складала протокол, поверхнево підійшла до його складання та не вжила будь-яких заходів щодо отримання відеозапису моменту дорожньо-транспортної пригоди, його вивчення та долучення до матеріалів справи, а обмежилась лише передавання до суду документів, яких вочевидь недостатньо для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відтак, на думку апелянта наявні у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, свідчать про те, що обставини, які викладені у протоколі, складеному відносно неї, не підтвердженні належними та допустимими доказами, що були передані до суду.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

пояснення захисника Мельниченка А.В., який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення представника потерпілого Чигринова А.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР України, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР України і виявленими пошкодженнями.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Так, судом встановлено, що 21.05.2023, о 12 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Бульварно-Кудрявській, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті з вул. Гоголівська, при повороті ліворуч, в порушення вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України, не надала перевагу в русі автомобілю «Lexus» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїла з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

Первинні пояснення самої ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, і з них вбачається вільне визначення останньою своєї позиції до вчиненого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 260484 від 21 травня 2023 року (а. с 2), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 травня 2023 року, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортних засобів (а. с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.4-5), фотоматеріалами та відеозаписом, наданими ОСОБА_1 (а.с. 15-25).

Вищевказані докази дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнала, що рухаючись на перехресті вулиць Бульварно-Кудрявцева та Гоголівська в м. Київ вона виконувала поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору зі швидкістю 30 км./год. при цьому впевнившись у відсутності перешкод почала здійснювати поворот ліворуч. В момент маневру ОСОБА_1 відчула поштовх авто з правої частини (а.с. 4).

З відеозапису події вбачається сам факт події, автомобілі учасників, які не заперечувались сторонами в судовому засіданні та те, що ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч, не пропустила автомобіль, який рухався у зустрічному напрямку, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Так, невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, була зобов`язана дати дорогу транспортному засобу «Lexus» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку прямо, однак не зробила цього, і наведені обставини підтверджуються доданими ОСОБА_1 до матеріалів справи відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху іншим учасником, а саме ОСОБА_3 , який не надав перевагу ОСОБА_1 , як водію, який завершував рух через перехрестя, не переконався у безпечності перестроювання з лівої смуги на праву, не вчинив жодних дій щодо зупинення та уникнення зіткнення, а також про можливе перевищення ОСОБА_3 дозволеної швидкості руху, апеляційним судом відхиляються з огляду на пункт 16.6 ПДР України яким визначено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Окремо слід зазначити, що враховуючи характер механічних пошкоджень транспортних засобів, які були отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що вона майже завершила поворот ліворуч (маневр), а водій ОСОБА_3 здійснив зіткнення з її транспортним засобом, оскільки вказані пошкодження розташовані в передній частині автомобіля «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 .

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оскаржувались дії працівників поліції в зв`язку з нескладенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 .

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо не встановлення вини інших осіб, не спростовують порушення ОСОБА_1 п. 16.6 ПДР України, а тому судом апеляційної інстанції також не приймаються.

Апеляційний суд критично відносить до доводів апеляційної скарги про те, що в долученій до матеріалів справи схемі дорожньо-транспортної пригоди, складеній на місці дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції, не відображено всієї дорожньої розмітки та обставини, які існували на момент зіткнення транспортних засобів, а також не містить будь-яких позначень, оскільки ОСОБА_1 не подавала жодних зауважень до складеного протоколу та добровільно підписала його, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляла (а.с.2-3).

Схема дорожньо-транспортної пригоди від 21.05.2023 містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди, зокрема ділянка дороги де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, позначення, таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, а на зворотньому боці вказаної схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови по доводам, наведеним у скарзі.

Таким чином, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з урахуванням вимог ст.ст. 33, 124 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, не встановлено.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , тому залишає її без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2023 - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко