Справа номер 237/3246/21
Номер провадження 3/237/2/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.09.23 м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Ліпчанський Сергій Миколайович, при секретарі судового засідання Бахтіяровій Н.В., за участю прокурора Корнієнко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи: Мар`їнська РДА Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 544 від 23.08.2021 року, ОСОБА_1 , займаючи посаду головного спеціаліста відділу ведення державного реєстру виборців апарату Мар`їнської районної державної адміністрації, будучі згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

На підставі вказаного ОСОБА_1 , притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений увстановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

Факт належного повідомлення ОСОБА_1 , про час та місце судового розгляду підтверджується довідкою про доставку SMS - повідомлення щодо документу Судова повістка про виклики до суду на декілька останні судові засідання, які були доставлені: 01.03.2023 13:07:00, 03.04.2023 13:27:24, 18.07.2023 14:57:49, 15.09.2023 13:09:00.

Захисник Гавяда М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила.

Факт належного повідомлення ОСОБА_2 підтверджується телефонограмою секретаря судового засідання від 15.09.2023 року, в якій вказано, що ОСОБА_2 не відповідає на телефонні дзвінки.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання ОСОБА_1 та захисник Гавяда М.О. не з`явилися та оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, з урахуванням принципу судочинства зазначеного в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, судом було ухвалено за можливе та необхідне розглянути справу без особистої участі ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , за для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченеч.1 ст. 172-6 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,є обов`язковою.

Частиною другою статті 277 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-6 КУпАП, розглядаються у п`ятнадцяти денний строк.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п. 41 рішенні Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" заява N 3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п. 27 рішення "Олександр Шевченко проти України" заява N 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" заява N 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 КУпАП, де зазначено, щосправа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення - провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити. Надала суду відповідний письмовий висновок, який оголосилав судовомузасіданні.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходе до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що на підставі наказу керівника апарату районної державної адміністрації № 19-к від 25.03.2019 «Про призначення ОСОБА_1 », з 26 березня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу по роботі із зверненням громадян, з питань внутрішньої та інформаційної політики апарату райдержадміністрації з посадовим окладом на згідно штатного розпису, як такого, що успішно пройшов за результатами конкурс з випробувальним терміном три місяці. Згідно наказу 3-к від 13.01.2020 «Про призначення ОСОБА_1 » вищевказану особу з 13 січня 2020 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації шляхом переведення з посади головного спеціаліста відділу по роботі із зверненням громадян, з питань внутрішньої та інформаційної політики апарату райдержадміністрації. З 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 з тимчасової посади головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації переведено на постійну посаду.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік лише07.04.2021 о 20:51 годин.

ОСОБА_1 декларант, знаючи про обов`язок подання щорічної електронної декларації, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин вчинив дію, яка виразилася у несвоєчасному (поза встановленими законом межами) поданні електронної декларації за 2020 рік, та подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 07.04.2021 о 20:51 годині, чим порушив закон.

ОСОБА_1 мав змогу своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік протягом часу з 01.01.2021 по 31.03.2021 включно та виконати дії щодо перевірки заповнення та подання такої декларації на офіційному сайті НАЗК. Будучі суб?єктом декларування останній вже не вперше подає декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, так що порядок подачі йому добре відомий.

ОСОБА_1 в період подачі декларації на лікарняному не перебував.

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність в даному випадку за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Протокол про адміністративне правопорушення пов`язаного з корупцією, стосовно ОСОБА_1 , складено 23.08.2021.

Таким чином, днем виявлення правопорушення є 23.08.2021, тобто той момент коли було достовірно встановлено, що у діях особи є склад правопорушення. Висновок про виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме сукупності його об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, яка уповноважена складати протокол про таке порушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Саме з дати його складання починає спливати строк накладення стягнення.

Вказане узгоджується з позицію Донецького апеляційного суду, яку викладено в узагальнені судової практики щодо дотримання місцевими загальними судами законодавства при розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за 2020 рік.

Вказана позиція також міститься у листі Касаційного кримінального суду Верховного суду №701/0/158-21 від 21.09.2021, яким надано роз`яснення на запит Донецького апеляційного суду.

В своєму рішенні від 04.01.2022 (справа №235/6045/21) Донецький апеляційний суд закріпив зазначену позицію на практиці.

Відповідно до Висновку від 10.11.2017 № 20 Консультативної ради європейських суддів (далі Висновок) однакове та уніфіковане застосування закону зумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність. З іншого боку, потреба в забезпеченні єдиного застосування закону не має ані призводити до негнучкості такого закону й до необґрунтованих обмежень у відповідному розвитку законодавства, ані ставити під сумнів принцип суддівської незалежності.

Як стверджується у Висновку, неодноразове ухвалення судових рішень, які суперечать одне одному, може створити ситуацію юридичної невизначеності, що спричинить зменшення довіри до судової системи, у той час як ця довіра є важливим елементом держави, що керується принципом верховенства права. Єдине застосування закону зумовлює довіру громадськості до судів та покращує громадську думку стосовно справедливості правосуддя.

Постанови суду, у яких вказано, що днем виявлення вчиненого адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначене правопорушення починається з дня коли суб`єкт декларування повинен був подати, але не подав декларацію, та триває до припинення правопорушення суб`єктом декларування, тобто до дня подання останнім, декларації з порушенням встановлено законом строку.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно було допущено несвоєчасну подачу щорічної декларації, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, однак, вказане порушення було ним самостійно припинено, шляхом подачі щорічної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 07.04.2021 о 20:51 годині. Таким чином, правопорушення було припинено 07.04.2021 року належним виконання обов`язку, а тому не може вважатись триваючим.

Оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльність).

Для встановлення ознак складу цього правопорушення необхідно підтвердження одночасно ознак таких двох обставин: 1) наявність акту несвоєчасного подання е-декларації; та 2) відсутність поважних причин щодо неподання е-декларації у визначений законом строк.

Таким чином, з аналізу зазначених норм закону вбачається, що адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, є виявленим з дня коли про його вчинення суб`єктом декларування стало відомо посадовим особам компетентного органу, яким, за даною категорією справ, є не тільки Національне агентство з питань запобігання корупції, а і національна поліція.

На переконання суду диспозицією ч.4 ст. 38 КУпАП прямо передбачені строки накладення адміністративного стягнення з урахуванням дня виявлення правопорушення посадовими особами компетентного органу, а не з моменту здобуття можливості у посадової особи компетентного органу здійснити процесуальні дії за участі особи, яка вчинила правопорушення, що пов`язано з правовими наслідками при визначенні строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також з оцінкою доказів, щодо їх допустимості з огляду на отримання у межах цих строків.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена адміністративнавідповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченогочастиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 увчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП , повністю доводитьсядослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративнеправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку ззакінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строківнакладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 цього Кодексу .

Відповідно до ч.4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчиненняправопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбаченихстаттями 212-15 , 212-21 цього Кодексу , може бути накладено протягом шести місяців з дняйого виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП єправопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Враховуючи, що з дня виявлення адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.172-6 КУпАП , а саме з 23.08.2021 року минуло більше шести місяців, а томупровадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставіп.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строківнакладення адміністративного стягнення.

У зв`язку з наведеним, суд, дійшовши до висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку із закінчення встановлених ст.7 ст. 247 КУпАП строків, вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити.

Керуючись ст.ст. 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 283, 284, 285; ч.3 ст. 38, п.7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя Сергій Миколайович Ліпчанський

Дата документу 21.09.2023