Єдиний унікальний номер: 378/672/23
Провадження № 3/378/241/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., за участю захисника Дишлюка Ю. А. Лазуки В. С., розглянувши матеріали, які надійшли від полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.08.2023 о 09 годині 10 хвилин на 128 км автодороги М-05, керував автомобілем SKODA OCTAVIA A7, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 „а Правил дорожнього руху України.

В суді захисник ОСОБА_1 Лазука В. С. подав до суду клопотання про закриття провадження, справу просить закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наступне. Протокол щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було складено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки водія було зупинено безпідставно. ОСОБА_1 продув прилад Drager Аlcotest 7510 без зміни мундштука 7 разів. Також відповідно до роз`яснень Державної служби Укураїни з питань лікарських засобів та контролю за наркотиками, строк дії свідоцтва про державну реєстрацію приладу, за дпомогою якого проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, вичерпаний 10.02.2015, у зв`язку з чим, працівники національної поліції не мали права використовувати даний газоаналізотор, а докази, отримані внаслідок його використання є недопустимими.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 Лазуки В. С., суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.9. «а» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У відповідності з положеннями ч. ч. 3, 6 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Така ж процедура передбачена п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкції).

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 „а ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2023 року серії ААД № 425026 (а. с. 1), який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 (а. с. 1),

- актом огляду на стан сп`яніння, здійсненим поліцейським на місці зупинки, роздрукованим протоколом приладу «Drager» з результатом 0.79 % етилового спирту, в яких проставлено власноручний підпис ОСОБА_1 (а. с. 3, 4),

- направленням на огляд ОСОБА_1 як водія транспорного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 2),

- рапортом інспектора взводу 2 роти 2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Несвідоміна О. П., відповідно до якого 18.08.2023 в складі екіпажу Д-Комета 0153 за його участі та ОСОБА_2 об 09 год. 10 хв. на АД М-05 Київ-Одеса 128 км вони зупинили підозрілий ТЗ SKODA OCTAVIA A7, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Під час спілкування в останнього були виявленні явні ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано у встановленому законодавством порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився, огляд проводився на місці за допомогою приладу Drager, - результат 0,79%, від проходження огляду в медичному закладі водій категорично відмовився, після чого був складений протокол (а. с. 6),

- даними відеозапису від 18.08.2023 з бодікамер (на оптичному диску а. с. 7), на якому зафіксовано факт керування та зупинки ОСОБА_1 (09:09:58), проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» з результатом 0.79% (09:18:00), роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 можливості проїхати до медичного закладу для проведення огляду в разі незгоди з вказаним результатом (о 09:18:30), о 09:18:55 на запитання поліцейського до ОСОБА_1 , чи будуть вони їхати в лікарню, чи складати протокол, останній відповів: «Складайте», з 09:42:30 до 09:46:00 поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з протоколом, запропонував написати свої пояснення, поставити в протоколі свої підписи на підтвердження вилучення посвідчення водія, отримання тимчасового дозволу на право керування ТЗ та отримання другого примірника протоколу (а. с. 7).

Вищевказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Обгрунтовуючи недопустимість вищевказаних доказів по справі, захисник посилається на те, що працівниками поліції не було зафіксовано та фактично не роз`яснено причини зупинки.

Щодо вказаних доводів слід зазначити наступне.

Відповідно до Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 року, з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першоюстатті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

При цьому слід також зазначити, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.9 «а» ПДР України.

З відеозапису встановлено, що після зупинки о 09 год. 10 хв. автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , працівник поліції попросив надати для перевірки документи. Під час спілкування, виявививши ознаки сп`яніння, запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки чи в медичному закладі (09:12:00, 09:17:50), водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

У зв`язку з наведеним, вищевказані посилання захисника на те, що всі складені поліцейськими процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини, є безпідставними.

Захисник Лазука В. С. посилаючись на недопустимість як доказу результатів огляду за допомогою алкотестера Drager, зазначає, що відповідно до роз`яснень Державної служби України з питань лікарських засобів та контролю за наркотиками, строк дії свідоцтва про державну реєстрацію приладів Аlcotest 7410, Аlcotest 6810, Аlcotest 6510 виробництва Драгер, вичерпаний 10.02.2015, у зв`язку з чим, працівники національної поліції не мали права використовувати даний газоаналізотор, а докази, отримані внаслідок його використання є недопустимими.

Суд вважає ці доводи необгрунтованими, виходячи з наступного.

Фактично відповідно до вищевказаного роздрукованого протоколу приладу «Drager» (а. с. 3) огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою приладу газоаналізатор «Drager» Аlcotest 7510.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 р., засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Цим Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 р.

Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Беручи до уваги, що відповідно до вищевказаного роздрукованого протоколу приладу «Drager» (а. с. 3), огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою сертифікованого приладу газоаналізатор «Drager» дата останнього градуювання якого 16.05.2023, - термін повірки вказаного приладу на час огляду не сплинув.

Окрім того, даний огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , доказів на підтвердження того, що останній вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Drager» 7510, за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, у матеріалах справи не міститься.

Долучення до протоколу про адміністративне правопорушення копій сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку приладу, за допомогою якого проводиться огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки Інструкцією не передбачено. У разі ж наявності у ОСОБА_1 чи його захисника сумнівів щодо наявності таких документів вони мали можливість в порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації", самостійно звернутися до відповідного органу поліції про надання відповідної інформації.

Захисник Лазука В. С., обгрунтовуючи доводи щодо недопустимості доказів по справі, посилається також на те, що ОСОБА_1 продув прилад Drager Аlcotest 7510 без зміни мундштука 7 разів.

Щодо таких доводів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З вищевказаного відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував результати огляду, проведеного на місці поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, перед цим декілька разів дув в прилад «Drager», однак, перші спроби були невдалі (відсутні як позитивний так і негативний результат) через те, що водій не виконував вимоги Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, імітуючи видих у мундштук приладу, щоб технічний засіб не показав результат огляду. Однак, після останьої спроби і висвітлення на приладі результату 0.79%, з яким поліцейський його ознайомив, ОСОБА_1 не просив його доставити до медичного закладу для проведення огляду, хоча таке право йому було роз`яснено в разі незгоди з вказаним результатом (о 09:18:30).

Є безпідставним також твердження захисника щодо складання протоколу про адміністративне правопорушеня у відсутність ОСОБА_1 , оскільки з вищевказаного відеозапису встановлено, що о 09:18:55 на запитання поліцейського до ОСОБА_1 , чи будуть вони їхати в лікарню, чи складати протокол, останній відповів: «Складайте», після чого ОСОБА_1 був неподалік службового автомобіля, в якому поліцейський складав протокол. Після складання протоколу поліцейським ОСОБА_1 було оголошено зміст протоколу, запропоновано написати свої пояснення, поставити в протоколі свої підписи на підтвердження вилучення посвідчення водія, отримання тимчасового дозволу на право керування ТЗ та отримання другого примірника протоколу.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд звертає увагу на те, що сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою. Ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зробив жодних зауважень до протоколу, проведених процесуальних дій чи поведінки поліцейських. Останній не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак, зауважень чи заперечень ніяких не зазначив.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому суд дійшов висновку про наявність в діях останнього складу вказаного правопорушення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Марущак