"08" вересня 2023 р. Справа № 363/322/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

судді Олійник С.В..,

за участі секретаря Онопрієнка І.О.,

за участі ОСОБА_1 ,

захисника Росинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП,

встановив:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.

Як вбачається із змісту заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, заявник вказав, що з метою доведення своєї невинуватості в адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП захисник Дмитренка А.В. звернувся до КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» щодо з`ясування проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 06.01.2023 року, відповідь на який отримав лише 13.06.2023 року, тому просить скасувати постанову Вишгородського районного суду від 06.04.2022 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали суд зазначає наступне.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23.03.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Постановою Київського апеляційного суду від 08.05.2023 року постанову Вишгородського районного суду Київської області від 23.03.2023 року, стосовно ОСОБА_1 , залишено без змін.

Відповідно до ст. 2 КУпАП зазначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Право на перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами належно не врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, як і не передбачено положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення прямої заборони перегляду постанов за нововиявленими обставинами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, вважаю, що реалізація права на судовий захист, шляхом подання заяви про перегляд рішення у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону.

Оскільки, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним до нього застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин.

Відповідно до ст. 459 КПК України зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявлепими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ст. 460 КПК України зазначено, що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявлепими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно до ст. 463 КПК України зазначено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Відповідно до ст. 467 КПК України зазначено, що суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції. Судове рішення за наслідками кримінального провадження за пововиявленими обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цьому кримінальному провадженні.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У матеріалах справи наявні обов`язкові докази, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №079543 від 06.01.2023 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено, що 06.01.2023 о 17 год. 45 хв. в Київській області в с. Хотянівка по вул. Валова, буд. 4-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN», д/н НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, відсутність реакції зіниць очей на світло). Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 1, висновок №181.

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

висновок Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» за №181 від 06.01.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 06.01.2023 року о 18 год. 20 хв. перебуває в стані наркотичного сп`яніння (амфетамін).

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», необхідним є дотримання принципу юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Враховуючи, що під час судового розгляду судом не встановлено обставин суттєвого чи неспростовного характеру, а саме: юридичних фактів, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в межах цієї справи і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у постанові суду, що набрала законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності й відповідно мали би можливість вплинути на законність постанови Вишгородського районного суду Київської області від 23.03.2023 року, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.05.2023 року, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Що стосується оскарження висновку на стан сп`яніння суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року за №1103 та ст. 267 КУпАП водій мав право, в разі незгоди з висновком лікаря-нарколога КНП «Вишгородська ЦРЛ» від 06.01.2023 року за №181 оскаржити його в установленому законодавством порядку у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи. Як зазначив захисник та ОСОБА_1 ним цього зроблено не було, крім того, не надав ОСОБА_1 суду і доказів на спростування наявного в матеріалах справи висновку лікаря щодо перебування останнього в стані сп`яніння, які б вказували на те, що він 06.01.2023 року був тверезим.

Також суд вважає безпідставними аргументи сторони захисту про те, що підтвердженням недопустимості як доказу висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, є використання не передбачених законодавством експрес тестів на наявність наркотичних речовин, які не можуть бути лабораторним обладнанням, а отже не можуть бути і лабораторним обстеженням, оскільки відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, крім того, відповідно до пунктів 3, 8, 15, 16 розділ у ІІІ вказаної Інструкції вбачається, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів), метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду.

Тобто огляд особи щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а не приладом. Прилад лише фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння. Тому показники тесту не слід ототожнювати із поняттям «медичний огляд».

Суд зазначає, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи відцього принципу є виправданими лише тоді ,коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див.рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykhv.Russia), № 52854/99, п.52, ECHR2003-Х).»

Крім того, суд зауважує, що згідно рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 (заява №3236/03), жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Керуючись ст.ст.130, 283-285 КУпАП України, ст. 429, 462, 464 КПК України,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Вишгородський районний суд Київської області області.

Суддя С.В. Олійник