Справа № 740/5327/23
Провадження № 3/740/2555/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

16 серпня 2023 року о 19-00 год ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою проживання: АДРЕСА_2 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , 2016 року народження, внаслідок чого дитина була голодна, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

Вказаний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №368735 від 16 серпня 2023 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи повідомленою про час та день слухання справи.

Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.

Відповідно до ст.268 КУпАП її участь не є обов`язковою і суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останньої, в межах наявних у справі доказів.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вина ОСОБА_1 у вищезазначеному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративні правопорушення серії АПР18 №368735 від 16 серпня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , копією постанови суду від 29.08.2022 про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст.150 СК батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей.

Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Згідно з ст. 10 Закону України від 26 квітня 2001 року "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 СК батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Педагогічні, медичні, соціальні працівники, психологи та інші спеціалісти можуть брати участь у вихованні, освіті, охороні здоров`я, соціальному захисті дитини. Тимчасова передача батьками дитини стороннім особам, наприклад, дитячим закладам, не звільняє батьків від обов`язку щодо виховання та розвитку дитини.

Батьки вільні обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 151 СК). В цій нормі закріплені загальні межі здійснення цивільних прав.

Брак педагогічних та психологічних знань у батьків (особливо неповнолітніх батьків) є причиною помилок у вихованні дитини, соціальні наслідки яких важко передбачити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП,- ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, за яке вона повинна нести адміністративну відповідальність.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді ста неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) грн штрафу на користь держави.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 3 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова