Справа № 445/1776/23
провадження № 3/445/842/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2023року суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4, ст. 124, ст. 185, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , 29.07.2023, о 15 год. 15 хв., у м. Золочів, по вул. Валова Львівської області, керуючи автомобілем Fiat Scudo , д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався що це буде безпечно і не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім цього, ОСОБА_1 , 29.07.2023, о 15 год. 15 хв., у м. Золочів, по вул. Валова Львівської області будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, ОСОБА_1 , 29.07.2023, о 15 год. 15 хв., у м. Золочів, по вул. Валова Львівської області, керував автомобілем Fiat Scudo , д.н.з. НОМЕР_1 та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав алкоголь.

Крім цього, ОСОБА_1 , 29.07.2023, близько 17 год. 30 хв., у м. Золочів, по вул. Промислова, 1 Львівської області, вчинив злісну непокору працівникам поліції при складанні адміністративних матеріалів за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, а саме виражався нецензурною лайкою.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 25.08.2023 матеріали справ об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Зазначає, що діяння, яке мало мало місце 29.07.2023 сталось не умисно, об`їзд автомобіля, який був припаркований біля дому він виконував з максимальною обережністю. Вказує, що не відчув моменту зіткнення. Також зазначив, що протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 185 КУпАП є необґрунтованими, не відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки вважає, що працівниками поліції не доведена його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не доведена, оскільки немає доказів про те, що він вживав алкогольні напої після ДТП. Також заперечує вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. У зв`язку з наведеним, просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130 та ст. 185 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши об`єднані матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Щодо правопорушень передбачених ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то суддя вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція статті 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Обставини адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП й вина правопорушника підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом серії ААД № 016313 від 29.07.2023, протоколом серії ААД № 016312 від 29.07.2023, поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та відеоматеріалами долученими до протоколу, на якому зафіксований момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Вина ОСОБА_1 полягає в тому, що він як учасник дорожнього руху, порушив Правила дорожнього руху п.10.1, 10.9, а також п. 2.10 а.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення є вірною.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є його щире каяття у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Обставини, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 відсутні.

Призначаючи вид та міру стягнення, враховую обставини вчинення правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відтак приходжу до висновку, що на необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, враховуючи ст. 36 КУпАП, що буде достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню ним інших адміністративних правопорушень.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як визначено в п. 2.10 «є» вказаних вище Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, то, відповідно до вимог вказаної частини статті, відповідальність особи настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а згідно ст. 9 КУпАП, обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення, є наявність вини з боку порушника.

Так, дослідивши відеозапис з нагрудних камер поліцейських під час складання даного протоколу, судом з`ясовано, що відеозапис не містить моменту виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, так само відеозаписом не зафіксовано факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв до проведення медичного огляду.

Таким чином, оцінивши всі зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.4 ст.130 КУпАП не доведена, оскільки будь-яких доказів про те, що він вживав алкогольні напої після ДТП в матеріалах справи не міститься.

З матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_1 , можуть містити ознаки складу іншого адміністративного правопорушення, але вирішення питання про відповідальність останнього за іншою статтею КУпАП за змістом ст.ст. 254, 256, 257, 279, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення виходить за межі компетенції суду, оскільки за іншою статтею КУпАП працівниками поліції протокол відносно ОСОБА_1 не складався та на розгляд суду не направлявся; процесуальна можливість суду перекваліфікації складу адміністративного правопорушення нормами КУпАП не передбачена.

За таких обставин провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Особливість застосування ст.185 КУпАП полягає у тому, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського може мати місце при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку.

Пленум Верховного суду України уПостанові №8від 26червня 1992року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» акцентував увагу судів на тому, що відповідальність за ст.185 КУпАПнастає лише за дії, вчинені винним у зв`язку із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків (п.3); злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (п.7).

Ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 971775 від 29.07.2023, було встановлено, що в такому не обґрунтовано законності розпорядження або вимоги поліцейського, а саме не визначено: яку саме законну вимогу чи розпорядження працівника поліції не виконав ОСОБА_1 або які саме дії ОСОБА_1 були вираженні у зухвалій формі та в яких діях ОСОБА_1 полягала злісна непокора працівнику правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків, а також якими обставинами обумовлена вимога поліцейського та чи узгоджується вона із повноваженнями поліцейського, передбаченими розділамиIV-V Закону України «Про Національну поліцію». У вказаному випадку зазначених вимог закону при оформленні протоколу за ст.185 КУпАП не дотримано.

Таким чином, працівником поліції не розкрито об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, суть правопорушення викладена формально, неконкретизовано, загальними фразами, і не відображає усіх кваліфікуючих ознак, передбачених ст. 185 КУпАП.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що не можуть бути належними та допустимими докази, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід зазначити, що суддя не вправі у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, оскільки у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи.

Крім того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Отже, коли вина особи не доведена належними доказами, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, сумніви щодо обвинуваченої особи слід тлумачити на її користь.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя надавши їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступені спростування обставин, що характеризують діяння ОСОБА_1 прийшов до висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

За наведених обставин, при відсутності достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, вважаю, що останній не підлягає адміністративній відповідальності внаслідок відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі ст.ст. 122-4, 124, 185, ч. 4 ст. 130 КУпАП та керуючись ст.ст. 36, 247, 283, 284 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з врахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП України обрати йому покарання у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень).

На підставі Закону України "Про судовий збір" стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя:В. М. Сивак