ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/504/23 Справа № 702/573/23 Категорія: ч.2 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Жежер Ю. М. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №702/573/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Монастирищенського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 536,80 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 09.04.2023 о 18 год 35 хв на вул. Шевченка м. Монастирище Черкаської області, повторно протягом року , керував автомобілем Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладу, а саме Монастирищенській ЦРЛ, згідно акту хіміко - токсикологічних досліджень № 294 від 17.04.2023 тест на марихуану та амфетаміни позитивний, відеофіксація проводилась згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.08.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП скасувати, а справу закрити за відсутністю у його діях складу адмінправопорушення.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що після проходження тесту на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав, що він є тверезий, у працівника поліції не було підстав пропонувати йому пройти огляд в медичному закладі, оскільки з результатами на місці зупинки він був згідний, а незгода самого поліцейського з результатом такого огляду не надає йому права направляти його до медичного закладу. Зауважив, що працівниками поліції у нього не було встановлено ознак наркотичного сп`яніння, тому й підстав проводити медичний огляд не було. Зазначив, що по приїзду до медичного закладу, лікарем був проведений огляд його на стан сп`яніння та констатовано, що будь-яких ознак сп`яніння у нього виявлено не було, про що свідчить акт №23 від 09.04.2023

Не дивлячись на те, що лікарем не було виявлено ознак сп`яніння, на переконання поліцейських йому було запропоновано здати зразки біоматеріалу (сечі). Здати потрібну кількість біоматеріалу він не зумів, тому у ємкість був вимушений додати стаканчик води, та залишив його в приміщенні туалету. У його присутності здану ним ємкість не упаковували, а тому йому не відомо чи саме його зразки були направлені на аналізи.

Зазначає, що 13.04.2023 до лабораторії було доставлено зразки сечі, тобто через чотири доби з дня відбору, а тому виникає питання де та в яких умовах зберігались відібрані в нього зразки біоматеріалу до моменту їх направлення на дослідження, чи мав до них хтось доступ та чи не було втручання сторонніх осіб до даного матеріалу. За результатами проведеного аналізу в нього встановлено наявність марихуани та амфетаміну, однак з вказаним висновком він не погоджується, оскільки на його думку лабораторні дослідження не проводились, так як кількісне вираження наркотичного засобу не визначено.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні дані, які вказують на те, що в закладі охорони здоров`я Акт медичного огляду та Висновок медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння були складені за результатами лабораторних досліджень з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності.

Апелянт зазначає про існування взаємовиключних медичних висновків за №23 від 09.04.2023 та №53 від 17.07.2023, та те, що суд не дав належної оцінки цьому факту. При цьому висловив сумнів щодо показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 інспектора поліції та ОСОБА_3 лікаря.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №349133 від 30.06.2023 року, ОСОБА_1 09.04.2023 о 18 год 35 хв на вул. Шевченка м. Монастирище Черкаської області, керував автомобілем Opel Zafira д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладу, а саме Монастирищенській ЦРЛ, згідно акту хіміко - токсикологічних досліджень № 294 від 17.04.2023 тест на марихуану та амфетаміни позитивний, повторно протягом року, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу та зазначив, що з протоколом не згоден, при цьому свій підпис ставити у ньому відмовився, як і відмовився надавати будь-які пояснення щодо обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Висновком лікаря Монастирищенської ЦРЛ ОСОБА_3 №53 від 17.07.2023 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті.

Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Про законність процедури складання протоколу та направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння свідчать матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, та відеозапис події від 09.04.2023 відповідно до якого інспектор поліції, встановивши ознаки наркотичного сп`яніння, запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, які містяться в його апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 349133 від 30.06.2023, згідно з яким ОСОБА_1 09.04.2023 о 18 год 35 хв на вул. Шевченка м. Монастирище Черкаської області керував автомобілем Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладу, а саме Монастирищенській ЦРЛ, згідно акту хіміко - токсикологічних досліджень № 294 від 17.04.2023 тест на марихуану та амфетаміни позитивний, повторно протягом року;

- даними копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 23 від 09.04.2023, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений о 19 год 35 хв 09.04.2023 на підставі направлення поліцейського (а.с. 32). В заключному діагнозі вказано: «Даних за наркотичне сп`яніння не виявлено. Беручи до уваги дані акта № 294 хіміко-токсилогічного дослідження ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння» , дані лабораторних тестів та висновок щодо перебування в стані наркотичного сп`яніння дописані в акті лікарем ОСОБА_3 17.07.2023 ;

- даними копії акту хіміко-токсикологічних досліджень № 294 від 09.04.2023 КНП ЧОНД ЧОР, відповідно до якого ОСОБА_1 09.04.2023 перебував в стані наркотичного сп`яніння, а саме : тест позитивний на марихуану та амфетамін (а.с. 3);

- даними висновку № 53 від 17.07.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 , згідно з актом хіміко- токсикологічних досліджень КНП ЧОНД ЧОР перебуває в стані наркотичного сп`яніння;

- даними довідки про встановлення факту повторності вчинення адміністративного правопорушення № 2373/54/01-2023 від 03.07.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався до адміністративної відповідальності відповідно до постанови Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.03.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 4);

- даними копії постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.03.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення (а.с. 5);

- даними копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 363498 від 09.04.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн (а.с. 6);

- даними повідомлення ВПД № 1 Уманського РУП в Черкаській області № 2374/54/02-2023 від 03.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.08.2011 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «В», «С». Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області не вилучалось (а.с. 7);

- даними реєстраційної картки транспортних засобів, відповідно якої ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 8);

- даними відеозапису події до протоколу ААД № 349133 від 30.06.2023 на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом, встановлення ознак сп`яніння, доставлення правопорушника до медичного закладу (а.с.9);

- даними відеозапису до протоколу ААД № 349133 від 30.06.2023 на якому зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення за участю ОСОБА_1 (а.с. 30).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апелянта про те, що у працівників поліції були відсутні підстави направляти його до медичного закладу для проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не було встановлено ознак наркотичного сп`яніння, є безпідставними, та спростовуються переглянутим відеозаписом події від 09.04.2023, згідно якого вбачається, що працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння зіниці не реагують на світло, і йому було запропоновано поїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, ці обставини підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що під час спілкування з ОСОБА_1 було встановлено ознаки, які відносяться як до ознак наркотичного, так і алкогольного сп`яніння, в тому числі зіниці правопорушника не реагували на світло. В подальшому у ОСОБА_1 в медичному закладі було відібрано біологічний матеріал сечу, за проведеними лабораторними її дослідженнями складено акт хіміко-токсикологічного дослідження, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 09.04.2023 перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Твердження апелянта про відсутність доказів того, що акт медичного огляду та висновок медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння були складені за результатами лабораторних досліджень з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності, є неспроможними, так як акт хіміко-токсикологічих досліджень №294 складений лікарем-лаборантом лабораторії по визначенню наркотичних та дурманячих речовин ЧОНД ОСОБА_4 і дослідження проведено з дотриманням «Інструкції по застосуванню тестів», а на підставі вказаного акту складено висновок медичного огляду, будь які сумніви у достовірності цих документів у апеляційного суду відсутні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не надав оцінки існуючим взаємовиключним (на думку апелянта) висновкам №53 від 17.07.2023 та №23 від 09.04.2023, є надуманими, оскільки суд зазначив про існування цих висновків, в одному з яких №23 від 09.04.2023 на момент огляду лікар за зовнішніми ознаками не встановив стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , але після хіміко-токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_1 в акті лікарем було зазначено : «беручи до уваги дані акту № 294 хіміко-токсихологічного дослідження ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння», та інший висновок №53, який складений 17.07.2023 на підставі акту хіміко-токсикологічного дослідження, встановив факт наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , і зазначив, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…..№1452/435 від 09.11.2015 не передбачено складання двох висновків, проте наявність вказаних недоліків, у сукупності з іншими дослідженими у матеріалах справи доказами не перешкоджає суду з`ясувати дійсні обставини, що підлягають встановленню у межах даної справи про адміністративне правопорушення та не є порушенням вимог КУпАП, які можна визнати істотними і такими, що перешкоджають чи можуть перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, і не має наслідком визнання даного доказу недопустимим. І з цим висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Апеляційні доводи про сумнівність та суперечливість показів свідків ОСОБА_2 інспектора поліції та ОСОБА_3 лікаря, спростовуються матеріалами справи. Вказані свідки були безпосередньо допитані судом першої інстанції та їх показам була надана відповідна оцінка. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, покази цих свідків є послідовними, логічними, а тому сумнівів у їх правдивості у апеляційного суду немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, накладене на ОСОБА_1 у межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.2 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка