ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/351/23 Головуючий в 1 інст. Варнавська Л.О.
Провадження № 33/807/618/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , захисника адвоката Мамедова Т.К., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мамедова Т.К. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 02.01.2023 року о 14 годині 03 хвилин, у м. Запоріжжя, по проспекту Соборний, 8 керував автомобілем «Chevrolet Lacetti» держномер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагує на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Мамедов Т.К. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції не враховував того, що протокол складений з істотними порушенням вимог ст. 256 КУпАП, адже під час складання протоколу не було роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП та ОСОБА_1 введемо в оману щодо наявності у нього права користуватися юридичною допомогою адвоката. Працівники поліції запевнили ОСОБА_1 , що він не може користуватися допомогою адвоката та навіть зазначили, що подібна норма діє з 2015 року.

Протокол не містить суті адміністративного правопорушення, зокрема відмови від проходження огляду. Жодних дій ОСОБА_1 , спрямованих на ухилення від огляду не зазначено, а сам він жодним чином не відмовлявся від проходження огляду.

ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер».

Поліцейські свавільно та протиправно вчиняли не передбачені законом дії з метою встановлення ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Матеріали справи не містять обґрунтованої підстави для зупинки транспортного засобу, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Просить апеляційний суд постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити.

Вислухавши ОСОБА_1 , його захисника особи - адвоката Мамедова Т.К., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №393038 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 10.01.2023 року о 14 годині 03 хвилин, у м. Запоріжжя, по проспекту Соборний, 8 керував автомобілем «Chevrolet Lacetti» держномер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагує на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- у направлені на огляд водія транспортного засобу від 02.01.2023 року (а.с.3), яким встановлено, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від огляду відмовився;

- у висновку службового розслідування ввід 10.03.2023 року (а.с.29-45), якими встановлено, що відомості, які викладені у зверненні громадянина ОСОБА_1 щодо незаконної зупинки автомобіля д.н. НОМЕР_1 та безпідставного складання, відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейськими УПП не знайшли свого підтвердження. В ході службового розслідування встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі сірого кольору марки «Chevrolet Lacetti», не пропустив пішоходів, які рухалися на зелений колір світлофора, який дозволяє перетинати пішоходам перехід. Після цього, працівники поліції зупинили вказаний автомобіль за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд. Водій ОСОБА_1 відмовився від огляду;

- на оптичному носії інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи з місця події та з яких вбачається, що ОСОБА_1 від огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 спростовані змістом відеозапису, з якого встановлено, що під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, після чого водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 своєю поведінкою відмовився від проходження огляду. Водій не реагував на пропозицію працівника поліції пройти огляд у встановленому законом порядку.

Під час події, ОСОБА_1 пояснив, що його зупинив інший екіпаж поліції, що в свою чергу свідчить про те, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля.

Працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, однак останній намагався казуїстикою тлумачення законодавства та своєю поведінкою ухилитися від виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, апеляційний суд, погоджується з висновками місцевого суду про те, що водій ОСОБА_1 під час події порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції відхиляє твердження про те, що працівники поліції незаконно здійснили зупинку автомобіля, адже висновком службового розслідування, відеозаписом з місця події, поясненнями працівників поліції Хмарюка А., ОСОБА_2 встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з підозрою у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме через те, що він не пропустив пішоходів, які переходили пішохідний перехід на зелене світло, що є підставою для зупинки автомобіля, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилання апелянта про порушення права на захист, оскільки працівники поліції здійснювали процедуру адміністративного провадження за ознаками вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без участі захисника або спеціаліста в галузі права, як на окрему підставу для скасування судового рішення, на думку суду апеляційної інстанції, є безпідставним, з огляду на таке.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення має чотири стадії: адміністративне розслідування; розгляд справи; перегляд постанови; виконання постанови.

Так, перша стадія передбачає лише те, що уповноважена особа, в даному випадку інспектор патрульної поліції з`ясовує обставини, які можуть свідчити про вчинення особою порушення правил ПДР України, після чого з`ясовує факт вчинення та обставини правопорушення, дані про порушника та в подальшому вказані обставини та данні заносить до процесуального документа протоколу.

На вказані стадії, працівник патрульної поліції не оцінює докази і не приймає рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому участь адвоката або іншого спеціаліста в галузі права на вказаній стадії не є обов`язковою умовою в розмінні КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. ст. 13, 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 адвоката Мамедова Т.К., залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/351/23