Справа № 392/571/23
Провадження № 3/392/308/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду у Кіровоградській області Бадердінова А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

13.04.2023 року о 12 год. 40 хв., в м. Мала Виска по вул. Європейська, 49, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координація рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився, від права керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 якому було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться йому у провину визнав у вчиненому щиро розкаявся. При цьому, пояснив, що притягується до адміністартивної відповідальності вперше, зробив для себе висновки про неможливість допущення ним аналогічних правопорушень у майбутньому за будь-яких обставин. Зазначив, що на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», призваний у Збройні сили України з 25.02.2022 і по даний час проходить військову службу у військовій частині на посаді водія автомобільного відділення роти вогневої підтримки, шпк «солдат». Тобто, право на керування транспортними засобами в умовах воєнного стану є необхідним йому, оскільки призведе до неможливості належного виконання ним своїх службових обов`язків та бойових завдань, які на даний час є необхідними та життєво важливими.

На підтвердження вищезазначеного надав довідку про мобілізацію та витяг з наказу про прийняття на посаду і приступлення до виконання ним службових обовязків.

Представник ОСОБА_1 адвокат Пільгуй О.М. подав клопотання, зареєстроване судом15.05.2023 року за вх. №4341, в якому зазначив, що на даний час угода на участь при розгляді справи в якості захисника не укладалась, відтак правових підстав для участі у вказаній справі в нього немає.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, приходжу до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується, наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ № 003393 від 13.04.2023 року, в якому зафіксовано, що 13.04.2023 року о 12 год. 40 хв., в м. Мала Виска по вул. Європейська, 49, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координація рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме, огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, провести огляд за допомогою "Drager - ALKOTEST" ОСОБА_1 відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.04.2023 року;

- розпискою ОСОБА_2 про зобов`язання взяти на зберігання протягом 24 год. транспортний засіб "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- відеозаписами від 13.04.2023 року, що містяться на DVD-R дисках з відео файлами №№_005, _006, _007, _0008, _0009, _0010 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_3 , у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, останній був зупинений працівниками поліції. В ході розмови з працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявленні ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, суд бере до уваги, що постановою серії БАД №166284 від 13.04.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 , ст.125 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Окрім того, судом досліджено довідку в/ч за №631/377 від 28.02.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 призваний по мобілізації до військової частини з 25.02.2022 року Згідно Указа Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року. Відповідно до витягу із наказу №91 від 05.04.2023 року ОСОБА_1 вважається таким, що з 05.04.2023 року прийнятий на посаду і приступив до виконання службових обовязків на посаду, водія автомобільного віддідлення роти вогневої підтримки, шпк «солдат». Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 04.11.2022 року №1046 ОСОБА_1 нагороджений нагрудним знаком «За військову доблесть».

Вказані докази є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та на їх основі у визначеному законом порядку у повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Так, уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 висувається порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№1306 (далі Правила дорожнього руху).

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відмовляючись від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Крім того, виходячи із вище наведених та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, передбачену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Положеннями ч. 1 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував своєї вини у скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Згідно ст.24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року).

ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ у рішенні Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Позбавлення права керування транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року).

ЄСПЛ у справі Скоппола проти Італії від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 Трегубенко проти України).

В свою чергу частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень цієї статті свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення.

При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 , призваний по мобілізації до військової частини НОМЕР_4 з 25.02.2022 року, згідно Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_4 за №631/377 від 28.02.2022 року.

Згідно наказу №91 від 05.04.2023 року, ОСОБА_1 прийнятий на посаду і приступив до виконання службових обов`язків на посаду водія автомобільного відділення роти вогневої підтримки.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 04.11.2022 року №1046 ОСОБА_1 нагороджений нагрудним знаком «За військову доблесть».

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП притягується вперше, позаяк матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про інше; обставини, які могли б бути визнані судом як такі, що обтяжують його відповідальність, у справі відсутні; його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам; свою вину він визнав повністю та розкаявся у вчиненому.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, його особу, ступінь його вини, щире каяття, а також те, що він призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаду водія автомобільного відділення роти вогневої підтримки, вважаю, що позбавлення права керування транспортними засобами буде непропорційним стягненням, яке унеможливить виконання ним своїх посадових обов`язків, відтак ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення останнім нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Крім цього, таке стягнення буде дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч.1 ст.130, 283, 284, 287 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова