Провадження № 3/761/5918/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м.Київ

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Мостової І.О., прокурора відділу Офісу Генерального прокурора - Шкурпело Р.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, працюючого на посаді директора Державного підприємства «творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва та туризму «Магніти України», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно проколів про адміністративне правопорушення №467,469,471 від 28.07.2023 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Державного підприємства «творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва та туризму «Магніти України», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішень, а саме:

-рішення щодо преміювання за успішне виконання посадових обов`язків себе, як директора у розмірі 4 000 гривень та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною, у розмірі 4 000 гривень, та вчинення дій шляхом особистого підписання наказу від 30.08.2021 №28-21 «Про преміювання»,

-рішення щодо преміювання за успішне виконання посадових обов?язків себе, як директора у розмірі 9 000 гривень та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною, у розмірі 9 000 гривень, та вчинення дій шляхом особистого підписання наказу від 27.09.2021 №29-21 «Про преміювання»;

-рішення щодо преміювання за успішне виконання посадових обов?язків себе, як директора у розмірі 650 гривень та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною, у розмірі 650 гривень, та вчинення дій шляхом особистого підписання наказу від 03.12.2021 №035-21 «Про преміювання».

Вказаними діями, вважають ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколів про адміністративне правопорушення №468,470,472 від 28.07.2023 року ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва та туризму «Магніти України», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до піп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб?єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень, вчинив наступні дії, а саме:

-30.08.2021 в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо преміювання за успішне виконання посадових обов?язків себе, як директора у розмірі 4 000 гривень та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною, у розмірі 4 000 гривень та вчинив дії шляхом підписання наказу від 30.08.2021 №28-21 «Про преміювання»;

-27.09.2021 в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо преміювання за успішне виконання посадових обов?язків себе, як директора у розмірі 9 000 гривень та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною, у розмірі 9 000 гривень та вчинив дії шляхом підписання наказу від 27.09.2021 №29-21 «Про преміювання»;

-03.12.2021 в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо преміювання за успішне виконання посадових обов?язків себе, як директора у розмірі 650 гривень та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною, у розмірі 650 гривень та вчинив дії шляхом підписання наказу від 03.12.2021 №035-21 «Про преміювання».

Вказаними діями, вважають ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, відповідно до наказу Міністерства культури України від 12.11.2018 № 1109/0/17-18 «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено 14.11.2018 на посаду директора Державного підприємства «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва» за контрактом, як такого, що став переможцем конкурсу.

12.11.2018 між ОСОБА_1 та Міністерством культури України укладено контракт №713.

Наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 10.07.2020 №1952 Державне підприємство «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва» перейменовано у Державне підприємство «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва та туризму «Магніти України».

Відповідно статуту ДП «Магніти України» керівництво підприємством здійснює директор, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління шляхом укладання з ним контракту за результатами конкурсного відбору та звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством України (п. 6.1.). Директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені цим Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління (п. 6.4.).

Отже, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ДП «Магніти України», яке є юридичною особою публічного права, будучи його посадовою особою, оскільки наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями (обов?язками), є суб?єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією.

Відповідно статуту ДП «Магніти України» директор підприємства має право підпису на локальних та інших документах підприємства, створює умови для високопродуктивної праці співробітників, використовуючи засоби матеріального та іншого заохочення, дисциплінарного та морального впливу; застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників підприємства, самостійно розпоряджається прибутком відповідно до законодавства України (п. 6.5.).

Згідно контракту №713 від 12.11.2018 керівник має право користуватися правом розпорядження коштами підприємства (п. 2.6.4.); в межах своєї компетенції видавати накази, нормативні документи, давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства (п. 2.6.5.), заохочувати працівників підприємства та накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства України (2.6.8.).

Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ДПІ «Магніти України» наділений службовими повноваженнями щодо видання наказів, розпорядженням коштами підприємства та заохочення працівників підприємства 8 відповідно до законодавства України.

Встановлено, що відповідно до наказу ДП «Магніти України» від 06.03.2014 №03-14 «Про прийняття на роботу» у ДП «Магніти України» на посаді менеджера з управління проектами з 29.03.2014 працює ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата державної реєстрації шлюбу 12.10.1996.

Таким чином, у директора ДПІ «Магніти України» ОСОБА_1 з моменту прийняття на роботу ОСОБА_2 яка є його дружиною та відповідно близькою особою, виник потенційний конфлікт інтересів, оскільки у сфері його повноважень наявний приватний інтерес, зумовлений позаслужбовими стосунками з близькою особою, що може вплинути на об?єктивність та неупередженість прийняття рішень, вчинення дій під час виконання службових повноважень стосовно близької особи.

Уважають, що директор ДП «Магніти України» ОСОБА_1 , під час прийняття рішення щодо преміювання себе як директора та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною, та вчинення дій шляхом підписання наказів «Про преміювання», якими премійовано його та ОСОБА_2 за успішне виконання посадових обов?язків, мав наявний приватний інтерес, зумовлений позаслужбовими стосунками з близькою особою - дружиною ОСОБА_2 та прагненням, у тому числі забезпечення свого та її матеріального достатку шляхом застосування заохочення у вигляді стимулюючої виплати - премії.

Службові повноваження директора ДП «Магніти України» ОСОБА_1 , які визначені статутом ДП «Магніти України», контрактом № 713 від 12.11.2018 та положенням про оплату праці працівників ДПІ «Магніти України» стосовно прийняття рішення щодо заохочення працівників ДП «Магніти України» шляхом їх преміювання є дискреційними.

Звернули увагу на те, що оскільки директор ДП «Магніти України» ОСОБА_1 не може об?єктивно оцінити свою роботу та роботу близької особи - дружини ОСОБА_2 , за критеріями наведеними у положенням про оплату праці працівників ДП «Магніти України», то у даному випадку у нього виникає суперечність, між його приватним інтересом тa службовими повноваженнями.

Вказали, що факт самостійного розгляду питання і прийняття рішення ОСОБА_1 щодо розміру премій, якості і повноти виконання ним та його дружиною виробничих завдань і функцій, що знайшло своє відображення у зазначених наказах, було обставинами, які викликали суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що впливало на об`єктивність або неупередженість прийняття ним рішення, або на вчинення чи не вчинення дій під час виникнення зазначених повноважень.

Таким чином, згідно протоколів, ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», і порушення вимог пункту 3 частини першої статті 28 вказаного Закону, вчиняв дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора, який бере участь у розгляді справи у своєму висновку вказав, що ОСОБА_1 під час прийняття рішень щодо преміювання себе, як директора та менеджера з управління проектами ОСОБА_2 , яка є його дружиною вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів шляхом підписання наказів «Про преміювання», не повідомив у встановленому порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тому у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Мостова І.О. та ОСОБА_1 заперечували обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП. В запереченнях зазначили, що старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, майором полії Геращенком В.С. (далі - особа, яка склала протокол) не надано доказів наявності у ОСОБА_1 приватного інтересу, а також суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень, а отже не надано доказів реального конфлікту інтересів.

Звернули увагу, що при підписанні наказів про власне преміювання та про преміювання своєї дружини у ОСОБА_1 був відсутній майновий або немайновий приватний інтерес, доказів протилежного особою, яка склала протоколи, не надано. Відсутність приватного інтересу, в свою чергу, виключає наявність реального конфлікту інтересів у особи. Зазначене виключає склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Особа, яка склала протокол, не лише не вказала в чому полягає суперечність між наявним на її думку приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, а й не надала доказів існування такої суперечності (наприклад, що внаслідок прийнятих рішень завдано збитки підприємству, рішення прийняті з порушення встановленого порядку або за відсутності підстав для їх прийняття, під час прийняття рішень створювались переваги тощо).

Також особою, яка склала протоколи, в протоколах лише констатується наявність впливу суперечності на об`єктивність та неупередженість прийнятих рішень та на вчинення дій під час виконання службових повноважень, проте взагалі не зазначеного в чому ж такий вплив проявився.

Зазначили, що у ОСОБА_1 при підписанні наказів про преміювання був відсутній приватний інтерес та суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями, в його діях відсутній склад реального конфлікту інтересів.

У зв`язку з цим, у ОСОБА_1 не виникав і обов`язок повідомляти про реальний конфлікт інтересів, що виключає склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 та 2 ст.172-7 КУпАП.

Крім того ,вважають, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження старшого оперуповноваженого в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, майора полії Геращенка В.С. на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-7 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаних адміністративних правопорушень з таких підстав.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї саме реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, які полягають у вчиненні особою дій чи прийняття рішень в умовах саме реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); -у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП). Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 працює на посаді директора Державного підприємства «творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва та туризму «Магніти України» на підставі наказу Міністерства культури України від 12.11.2018 № 1109/0/17-18 «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено 14.11.2018 на посаду директора Державного підприємства «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва» за контрактом, як такого, що став переможцем конкурсу.

Одночасно суд дійшов висновку, що за підсумками роботи ОСОБА_2 була нарахована премія як працівнику, яка працювала на підприємстві, у відповідності до умов контракту директора №713 від 12.11.2018 року, та «Положенню про оплату праці працівників підприємства» п.3 Положення.

Розмір премії, яка встановлена ОСОБА_1 як директору підприємства, регулюється положенням Контракту від 12.11.2018 № 713, укладеного між Міністерством культури України та ОСОБА_1 , пункт 3.2. розділу 3 якого передбачає виплату керівнику підприємства премій як одну з умов матеріального забезпечення за посадою. Обґрунтування обставин, що рішення про призначення премії суперечить контракту, є упередженим - не наведено в матеріалах справи.

Також 2.2. Положення про оплату праці працівників ДП «Творчо виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва» від 01.12.2008 передбачено, що фонд оплати праці складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат, до яких серед іншого відносяться і премії. Дані про нарахування премії ОСОБА_2 всупереч розділу 3 Положення - відсутні.

Отже матеріали справи не містять даних про наявність обставин як усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час прийняття стосовно себе та дружини ОСОБА_2 рішень в зазначених в протоколах від 28.07.2023 року наказах щодо преміювання. В матеріалах відсутні дані, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями вплинули на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать службовим чи представницьким повноваженням ОСОБА_1 .

Наведені в суді доводи в запереченнях сторони захисту не спростовані матеріалами справи.

Також суд з огляду на вищенаведені висновки про не підтвердження обставин наявності саме реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 як складової діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-2 КУпАП, а також обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-2 КУпАП приходить висновку також про відсутність у останнього обов`язку здійснювати повідомлення про наявність у нього такого реального конфлікту інтересів, який фактично відсутній.

Одночасно в протоколах, складених стосовно ОСОБА_1 від 28.07.2023 року за ч.1 ст.172-7 КУпАП, не викладена об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення в частині зазначення, яку саме особу як свого безпосереднього керівника, посадову особу якого органу, не повідомив ОСОБА_1 про конфлікт інтересів. Одночасно необхідно врахувати, що ОСОБА_1 наголошує на тому, що він як керівник підприємства за власним переконанням виніс наказ 27.01.2015 року, яким вжито заходів щодо запобігання конфлікту інтересів, а саме видано наказ № 07-15, згідно з яким для запобігання корупції в діяльності підприємства затверджено представника громадськості ОСОБА_3 для здійснення зовнішнього контролю у формі погодження проектів документів щодо виплат матеріальних винагород на підприємстві.

Всі проекти наказів про преміювання, які містяться в матеріалах справи, були погоджені зазначеною особою.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою чітко не визначено, за якими саме конкретними критеріями щодо порядку повідомлення визначено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Проте лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому не спростовані в суді доводи ОСОБА_1 та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, в суді не доведено наявність в його діях об`єктивної сторони вказаних адміністративних корупційних правопорушень, і такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1, 2 ст. 172 -7 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна