КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/6257/23 Суддя І інстанції - Петришин Н.М.
Провадження № 33/824/4289/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Щиголь О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 16 липня 2023 року близько 00 години 20 хвилин по вул. Олімпійській, буд. 6 у м. Бровари Київської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Zafira» н/з НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 2,28 %о, тест 1017.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил Дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Щиголь О.В. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023 та закрити справу за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що належний ОСОБА_1 автомобіль увесь час знаходився у нерухомому стані, перебуваючи на нейтральній передачі та стоянковому гальмі. ОСОБА_1 не вживав жодних дій для приведення автомобіля в рух, самостійно не керував ним і не мав такого наміру. Більш того, у ході словесного конфлікту ОСОБА_1 загубив ключі від автомобіля, які пізніше виявив на землі один із поліцейських, що апріорі виключає обставину керування автомобілем.

Також апелянт зазначає, що близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 сів у належний йому автомобіль завів двигун, увімкнув радіо та очікував сестру. Варто наголосити, що автомобіль знаходився в нерухомому стані, перебуваючи на нейтральній передачі та стоянковому гальмі. У цей час до автомобіля підійшли невстановлені особи, з якими в ОСОБА_1 надалі виник словесний конфлікт. Як з`ясувалося пізніше, цими особами були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вони зазначали, що ОСОБА_1 нетверезий, а тому нікуди не поїде, погрожували викликати працівників поліції та притягнути його до відповідальності. ОСОБА_1 заглушив двигун, вийшов з автомобіля та пояснив, що невдовзі прийде його сестра, яка віджене автомобіль; натомість він після вживання алкоголю ним не керував та не збирається керувати, а лише прогрівав двигун перед початком руху (іншого водія) та слухав музику.

Крім того, апелянт вказує, що як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, суд встановив факт керування транспортним засобом суто на підставі відеозапису, водночас, за результатами перегляду відеозапису вбачається, що протягом усього часу автомобіль знаходився на місці в нерухомому стані, а ОСОБА_1 взагалі перебував надворі.

Також апелянт зазначає, що матеріали справи, у тому числі і відеозапис не містять допустимих, достатніх і достовірних доказів, що безпосередньо підтверджують факт керування транспортним засобом. Навпаки - шість актів опитування захисником свідків спростовують те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, при цьому чотири з них прямо свідчать, що автомобіль перебував у нерухомому стані. Апелянт зазначає, що інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення постфактум, жодним чином не зафіксувавши цю обставину керування транспортним засобом та не мав доказів цього.

Крім того, апелянт вказує, що незрозумілим є те, чому встановлюючи факт керування, суд першої інстанції надав перевагу одному непрямому доказу, а саме висловам на відеозаписі над низкою інших доказів, а не навпаки. До того ж, особи на відеозаписі не були допитані в суді як свідки щодо своїх висловлювань та їх правдивості. Натомість, їх пояснення були оформлені актами опитування, котрі спростовують вислови на відеозаписі та підтверджують позицію ОСОБА_1 .

Щодо розмов та висловів окремих осіб, які зафіксовані на відеозаписі, апелянт зазначає, що запитання ОСОБА_5 (сестри) до ОСОБА_1 не є ствердженням. Прибувши на місце події та спостерігаючи за конфліктом, ОСОБА_5 подумала, що ОСОБА_1 не дочекався її та вирішив самостійно перепаркувати автомобіль, а тому запитала: «Що ти зробив?». Водночас автомобіль знаходився в нерухомому стані, перебуваючи на нейтральній передачі та стоянковому гальмі. У свою чергу, ОСОБА_1 постійно зазначав, що він хоче перепаркувати машину, маючи на увазі її переміщення з одного місця в інше ОСОБА_5 . Лише один раз він випадково сказав: «Я перепарковував машину» замість «Я хотів перепаркувати машину». Ці слова ОСОБА_1 спростовуються його поясненнями, наданими в судовому засіданні, до того ж на момент відеофіксації він перебував у стані сильного алкогольного сп?яніння, а тому не міг надати належні пояснення поліцейським та правильно сформулювати власні думки й побудувати речення.

Також апелянт вказує, щодо спілкування з жінкою на ім`я ОСОБА_3 , фактично йдеться про ОСОБА_3 , яка в акті опитування повідомила, що автомобіль не рухався. При цьому пояснення надавалися нею адвокату в спокійній обстановці, а не на місці події на грунті конфлікту та неприязних відносин до ОСОБА_1 .

Апелянт наголошує, що четверо свідків, у тому числі двоє, які засвідчували проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» підтвердили, що автомобіль не рухався, а на відеозаписі він увесь час знаходиться на місці.

Крім того, апелянт зазначає, що на відеозаписі поліцейський спочатку повідомив про наявність свідків керування транспортним засобом, водночас пізніше він пояснив свідкам та запевнив їх, що вони засвідчують лише проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, тобто питання керування транспортним засобом не розглядалося. На відеозаписі поліцейський зауважив (дослівно): «Ви не бачили, що він керував, Ви просто свідок продувки». Це пояснюється тим, що на місці події свідки відмовилися підтверджувати факт керування, а надалі в актах опитування прямо підтвердили, що автомобіль не рухався. Перебування автомобіля в нерухомому стані свідки підтвердили й в актах опитування.

Також апелянт зауважує, що адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 раніше не притягувався, є відповідальною людиною, усвідомлює ризики та можливі негативні наслідки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, це є неприпустимо для нього, суперечить його моральним принципам. Окрім того, проходив службу в ЗСУ та є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни. Має на утриманні дружину, а також малолітнього сина, якому 25 серпня 2023 року виповниться 5 місяців.

Апелянт вказує, що накладення штрафу на ОСОБА_1 з позбавленням керування транспортним засобами за відсутності допустимих, достовірних та достатніх доказів є незаконним. Більш того, це негативно вплине на права його дитини, адже без можливості керувати автомобілем ОСОБА_1 буде значно складніше доглядати за сином, а саме їздити до магазинів, аптек з метою придбання необхідних товарів, їздити з сином до закладів охорони здоров`я, а також в інші місця, особливо в зимовий період.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та адвоката Щиголя О.В., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 1 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Всупереч доводами апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№ 446459, з якого вбачається, що 16 липня 2023 року близько 00 години 20 хвилин по вул. Олімпійській, буд. 6 у м. Бровари Київської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Zafira» н/з НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 2,28 %о, тест 1017, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, без будь - яких застережень і пояснень.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, а саме тестом, цифровий показник якого становить 2,28 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с.5).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.6), відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с.10.11).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката та пояснень ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння він не керував, а лише завів двигун та очікував в автомобілі сестру, не здійснюючи при цьому рух, а також посилання адвоката на відсутність в матеріалах справи, у тому числі і відеозаписі допустимих, достатніх і достовірних доказів, що безпосередньо підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то вони є неспроможними, з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених під час апеляційного розгляду відеозаписів події вбачається, що під час активації відеокамери на місці події знаходяться декілька екіпажів поліції, при цьому один з поліцейських повідомляє, що з`ясовує обставини бійки, а інший, що з`явились на виклик у зв`язку з порушенням ПДР. Біля автомобіля знаходиться ОСОБА_1 , який вказує, що хотів перепаркувати автомобіль, на запитання працівника поліції чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного пристрою ОСОБА_1 зазначає, що він і так знає, що випив. Після чого працівник поліції з`ясовує у ОСОБА_1 його анкетні данні та відомості щодо автомобіля, яким він керував, на що ОСОБА_1 повідомляє, що керував автомобілем «Opel Zafira» н/з НОМЕР_1 . Потім працівник поліції, ще раз з`ясовує чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на місці на стан алкогольного сп`яніння і останній повідомляє, що буде. Надалі працівники поліції чекають на спеціальний технічний прилад «Драгер». Під час очікування, на запитання ОСОБА_1 поліцейські роз`яснюють йому, різницю у проходженні огляду на місці зупинки та у лікаря нарколога, а також відповідальність за відмову від проходження огляду і що це є правом водія. В цей час, до ОСОБА_1 підходить жінка, яка представилась сестрою, запитує що той зробив, на що ОСОБА_1 повідомляє, що перепаковував автомобіль, на запитання звідки, останній вказує, що «звідти сюди», тоді сестра вказує, що він має відповідати по закону, при цьому виражає свою незгоду щодо того, що працівники поліції фіксують не бійку, а те, що ОСОБА_1 переїхав, та запитує у брата навіщо той п`яний почав перепарковувати автомобіль. В процесі розмови ОСОБА_1 неодноразово стверджує, що дійсно перепаковував автомобіль. Зафіксовано на відео і те, що сестра вказує ОСОБА_1 на необхідність проходження огляду, і що в подальшому вони будуть з`ясовувати чому люди почали хитати його автомобіль і чому він почав його перепарковувати. Також з відео слідує, як працівник поліції роз`яснює, що в разі вживання алкоголю, необхідно було викликати драйвера чи колегу, однак не можна було сідати за кермо, на що, сестра ОСОБА_1 повідомляє, що вона, поспілкувалась з очевидцями, які вказали, що коли її брат прийшов, то люди почали хитати його автомобіль і тому він вирішив його перепаркувати. Надалі працівники поліції запрошують свідків, здійснюють контрольний забір повітря та ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат позитивний 2, 28 проміле при допустимій нормі 0,2. Після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення, який оголошено ОСОБА_1 в присутності особи, яка представилась його захисником та вручено копію протоколу.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з відеозапису місця події чітко вбачається, що ОСОБА_1 сам підтвердив поліцейським, що керував автомобілем «Opel Zafira» н/з НОМЕР_1 , а саме перепарковував автомобіль. Крім того, з відеозапису слідує, що після повідомлення ОСОБА_1 сестрі про обставини події, а саме, те що він перепаркував автомобіль, остання пішла спілкуватись зі свідками для з`ясування цих обставин і жодних відомостей, про те, що саме сестра мала перепаркувати автомобіль ні сам ОСОБА_1 , ні його сестра не висловлювали. Також, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 , чи особи, які знаходились поруч вказували про те, що останній не керував транспортним засобом, а стояв лише з увімкненим двигуном. Навпаки, з відеозапису слідує, що саме керування ОСОБА_1 автомобілем, на переконання сусідів, в стані сп`яніння і стало підставою для їх конфлікту, на який був викликаний ще один екіпаж поліції.

А посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_1 взагалі втратив ключі від авто та, відповідно, не міг керував авто, не приймаються до уваги, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, і не заперечувалось самим ОСОБА_1 , що ключі він втратив вже після конфлікту з незнайомими, коли вийшов з авто.

Таким чином пояснення ОСОБА_1 надані ним, як в місцевому судді, так і в апеляційній інстанції, а також доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому та чекав поки прийде сестра і його перепаркує, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними і розцінює їх такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Що ж до долучених до матеріалів справи актів опитування осіб, то, як правильно встановив місцевий суд, такі пояснення не можуть бути прийняті до уваги оскільки спростовуються відеозаписом події, який є об`єктивними доказами у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, і свідчить про те, що ОСОБА_1 здійснювалось керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

Отже, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Окрім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, а відтак посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами негативно вплине на його сім`ю, до уваги не беруться.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Щиголя О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал