Справа № 450/3673/23 Провадження № 3/450/1975/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 123 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 330708 від 20.07.2023 року, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 20.07.2023 року о 10 год. 08 хв. В м. Пустомити, по вул. Шевченка, 1, Львівська область, виїхав на залізничний переїзд на увікмнутий заборонний сигнал світлофора. ОСОБА_1 в провину ставиться порушення вимог п. 20.5 в ПДР України. Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 123 КУпАП України.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Красницький І. В. подав на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить провадження у справі № 450/3673/23 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказане мотивує тим, що у протоколі серії ААД № 330708 зазначається, що місцем вчинення правопорушення є залізничний переїзд за адресою: АДРЕСА_2 , однак із відповіді Пустомитівської міської ради на адвокатський запит вбачається, що «залізничний переїзд, розташований у м. Пустомити проходить між вулицею М. Грушевського та вул. Т. Шевченка, проте не відноситься до жодної із зазначених вулиць». Таким чином, викладені у протоколі АДД № 330708 відомості про місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, не відповідають дійсності. ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення, яке у вказаному в протоколі ААД № 330708 на місці не могло бути вчинене взагалі, оскільки залізничного переїзду з таким географічним чи адресним позначенням не існує. З огляду на наведене, протокол не може вважатися належним та допустимим доказом, відтак, провадження у справі підлягає закриттю. Щодо доданого до протоколу «відео правопорушення» зазначає, що з приводу можливості використання такого як доказу є низка застережень, оскільки ОСОБА_1 заявляє, що йому було відмовлено у задоволенні клопотання про ознайомлення з таким «відео» на місці складання протоколу, зазначене підтверджується тим, що у відповіді ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області на адвокатський запит зазначено, що «відеофіксація правопорушення поліцейським не велась у зв`язку із технічною несправністю нагрудної бодікамери поліцейського, однак до матералів адміністративного протоколу серії ААД № 330708 був долучений відеозапис з камери відео-спостереження, яка розташована за адресою: м. Пустомити, вул. Грушевського, буд. 7». Таким чином, інформація про «відео правопорушення», як додаток до протоколу, внесена поліцейським на основі припущення. З огляду на наведене, просить визнати протокол ААД № 330708 недопустимим доказом, а відтак провадження у справі закрити. Додає, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці», відтак, необхідним є встановлення дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», однак такий біля залізничного переїзду не встановлений. Таким чином, відеоматеріали отримані з камери відео-спостереження, яка розташована за адресою: м. Пустомити, вул. Грушевського, буд. 7, враховуючи відсутність розміщеної на видному місці інформації про її встановлення та відсутнісить дорожнього знаку 5. 76, не можуть бути визнані допустимим доказом у справі. Окрім того, в процесі складання протоколу та оформлення матеріалів органами Національної поліції було грубо порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, а саме щодо права на ознайомлення із матеріалами справи, оскільки на місці складання протоколу йому не було роз`яснено його прав та не надано можливості ознайомитися із "відео правопорушення".

01.09.2023 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Красницький І. В. подано на адресу суду додаткове клопотання щодо закриття провадження у справі. Вказує, що незрозумілим є походження та процесуальний статус відеоматеріалу, записаного на диск CD-R, оскільки у справі жодним чином не обгрунтовується де, коли, якою камерою зроблений відеозапис, а у рапорті капітана поліції Романа Скрипця про «відеоматеріали» навіть не згадується. Додає, що із доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль почав рух коли шлагбаум вже не був опущений (почав підніматися) і заважав руху автомобіля прямо. Такий рух через залізничний переїзд, якщо шлагбаум почав підніматися, але ще не піднявся повністю не є забороненим. Окрім того, з відео чітко видно, що з 4 до 8 секунди відео, коли шлагбаум уже піднявся достатньо для безперешкодного руху через залізничий переїзд, забороняючий (червоний) сигнал світлофора не працював. Забороняючий сигнал світлофора запрацював знову після 9 секунди після того, як водій автообіля почав рух та перетнув лінію світлофора і вже не міг його бачити. Таким чином відеоматеріали, якщо б вони і були визнані допустимим доказом у справі, підтверджували б відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а відтак наявність підстави для закриття провадження у справі № 450/3673/23.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду.

Проаналізувавши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Диспозицією частини 2 статті 123 КУпАП передбачено відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, надано: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт та відеозапис.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.

Окрім того, у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 330708 від 20.07.2023 року місце вчинення адміністративного правопорушення зазначено як « АДРЕСА_2 », але із відповіді міського голови Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області № 02-08/1292 від 04.08.2023 року на адвокатський запит адвоката Красницького І. В. вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований адміністративний будинок органів Національної поліції України. Залізничний переїзд, розташований у м. Пустомити, проходить між вулицею М. Грушевського та вул. Т. Шевченка, проте не відноситься до жодної із зазначених вулиць. Повідомлено, що у Пустомитівській міській раді відсутня документація, яка позначає межі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення місця вчинення адміністративного правопорушення із матеріалів справи не вбачається можливим.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль розпочав рух на залізничний переїзд на вимкнений заборонний сигнал світлофора, після чого світлофор погас і заборонний сигнал знову увімкнувся та почав блимати.

Крім того, із зазначеного відеозапису не вбачається можливості ідентифікувати автомобіль, що проїжджає залізничний переїзд, зокрема державний номерний знак.

Таким чином, із протоколу та матеріалів справи неможливо встановити факт наявності порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 - в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, а саме на заборонний сигнал світлофора.

Слід зазначити, що у розумінні ст. 251 КУпАП, рапорт не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Доказів на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, і які б дозволяли суду на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок про доведеність факту вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП органом, уповноваженим на складання протоколу, не надано.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст. 254, 279 КУпАП, вважаю, що обставини, які викладені в протоколі та матеріали справи в сукупності не підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

провадження у справі № 450/3673/23 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 123 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук