Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/451/22

Номер провадження 3/511/312/22

"07" вересня 2023 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О . В., розглянувши питання пов`язані із виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення, за протоколом серії ОБ №097637, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.07.2022 року гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави. Поряд з цим, постанова набрала законної сили, але не була пред`явлена до виконання в строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення судом було встановлено, що на адресу суду повернулися матеріали, згідно яких постановою державного виконавця Роздільнянського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи на стадії виконання судового рішення, прийшов до висновку, що з метою виконання судового рішення необхідно поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виходячи з наступного.

Статтею 124, 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно вимог ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. Відповідно до ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

У відповідності до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

При цьому, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Так судом встановлено, що при виконанні постанови Роздільнянського районного суду Одеської області 13.07.2022 року якою гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та стягнуто судовий збір на користь держави, постанова набрала законної сили, але не була пред`явлена до виконання в строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином судове рішення про стягнення коштів на користь держави не виконано.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

При таких обставинах, з метою забезпечення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суддя вважає необхідним поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статтями 283, 304 КУпАП, Законом України «Про виконавче провадження», суддя, -

УХВАЛИВ :

Поновити строк для пред`явлення до виконання постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.07.2022 року по справі № 511/451/22, номер провадження: 3/511/312/22, згідно якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень та стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави

Постанова суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Іванова