"25" вересня 2023 р.
Справа № 150/298/23
Провадження № 3/150/141/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року с.Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Чернівецького районного суду Вінницької області перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №426418 від 23.06.2023, складеним ДОП Могилів-Подільського капітаном поліції Дроздовським С.В., 23.06.2023 року о 15 годині 15 хвилин в с. Пелинівка по вул. Перемоги в громадському місці ОСОБА_1 знаходився в п`яному вигляді, висловлювався нецензурними словами до громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.173 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи. Також викликався шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Однак, ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судові засідання, причини неявки суду не повідомляв, жодних клопотань чи заяв від нього не надходило.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами. Однак у ч. 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 29 рішення по справі "Надточій проти України" Суд зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Проте, відповідно до практики Європейського суду, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Важливе значення мають і висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" - заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , знаючи про наявність судового провадження відносно нього, ним не цікавився, жодних заходів, направлених на обізнаність щодо стану відомого йому судового провадження не вчиняв, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в суді, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, жодних заяви чи клопотань не направляв, а отже ОСОБА_1 не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами та не виконував належним чином процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Також як вбачається із відповіді №1434 від 08.07.2023 року начальника третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний по мобілізації до 198 НЦ ДШВ, в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Дана справа не знаходила свого вирішення у встановлений КУпАП строк внаслідок неявки особи, що притягується до адміністративної відповідальності в судові засідання, присутність якої є обов`язковою.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення днем вчинення правопорушення є 23.06.2023 року.

Згідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Пунктом 7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 284 КУпАП, справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених ст. 247 даного Кодексу.

Таким чином, оскільки правопорушення вчинене 23.06.2023 року - провадження по даній справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи й здійснюватися не може.

У зв`язку з закриттям провадження по даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.

При цьому є необхідним вказати, що згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено судом.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні у вищевказаній справі встановлює, що презумпція невинуватості буде порушена, якщо стверджувати, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Також суд враховує Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, яким встановлено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Керуючись ст.ст. 38, 173, п. 7 ч. 1 ст. 247, 268, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Б.Б. Кушнір