ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2527/23

18 вересня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.04.1987, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2023 року, о 11:57 год, на блокпосту №38, 124 кілометрі автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором СРПП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ААД №280006 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 22.07.2023, о 11:50 год, на блокпосту №38, 124 кілометрі автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ГАЗ-53Б, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим допустив повторно протягом року (07.07.2023 відносно громадянина ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення БАД №70009 за ч.3 ст.121 КУпАП про накладення стягнення у виді штрафу), чим порушив вимоги п.31.3.«б» ПДР України, ст.35 Закону України «Про дорожній рух».

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковано за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Артерчук Лілія Володимирівна, подала до суду пояснення у яких вказала, що ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення заперечує. Зазначила, що факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведений належними доказами, оскільки для кваліфікації дій останнього за вказаною частиною статті 121 Кодексу має бути наданий доказ у вигляді копії постанови, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але матеріали справи такої не містять.

На цій підставі просить закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу дійшов наступних висновків.

Так на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №280006 від 22.07.2023, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАС №7378205 від 22.07.2023, відеозапис.

При цьому суд враховує, що відповідальність за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

У свою чергу, частиною 4 вказаної статті Кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою третьою цієї статті.

Суд враховує, що відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Разом з тим, до протоколу не додано доказу, який би підтверджував факт притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким доказом, у даному випадку, може бути лише завірена у встановленому порядку копія постанови, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Запис у протоколі про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом у розумінні ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи відсутність доказів притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/2527/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч