Провадження №: 3/752/4838/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - не встановлено
за участіОСОБА_1 , захисника Сіренка М.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2023 близько 03:30 у м. Києві по просп.. Академіка Глушкова, 139 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та, відповідно вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За змістом ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушеннясерії ААД № 368369 від 17.05.2023, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;

- рапорт інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Бурлуцького О. від 20.05.2023;

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейських (вміщені на лазерний компакт-диск), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, спілкування водія та патрульних, обставини відмови водія від проходження огляду, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу водія встановлено на підставі посвідчення водія, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Зазначений протокол водій підписав без зауважень щодо його змісту, порядку оформлення.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

У ході розгляду справи по суті ОСОБА_1 надав суду усні пояснення, а також відповіді на запитання суду (судді) за змістом яких 16.05.2023 він на автівці друга їхав до міста Києва, неподалік м. Умань авто зламалося, поки він її полагодив, стало пізно. На під`їзді до м. Києва на блок посту військові його не пустили у місто, адже діяла комендантська година. Він припаркував авто поблизу блок посту та став спати. Необхідно було дочекатися до ранку. З ним в авто була знайома жінка. Біля 2-ї ночі на місце під`їхала поліція, стали перевіряти зіниці, "упрашувати" проїхати на огляд у медичний заклад. Він їх так зрозумів, що у разів, коли він поїде до медичного закладу, то машину у нього заберуть і евакуюють, чого він допустити не міг, адже машина не його і на ній їздять військові. Все це відбувалося в машині у поліцейських, бо вони його до себе посадили, а та жінка, що їхала з ним, перебувала в автомобілі ВАЗ у той час. При цьому, він поїхав у лікарню, проте йому відмовили у проведенні огляду на стан сп`яніння через те, що вже пройшло 2 години, сказали, що аналізи він здати не може.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. клопотав перед судом про закриття провадження в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП та посилався на порушення процедури огляду на стан сп`яніння, порушення прав ОСОБА_1 , адже

- у ОСОБА_1 не було виявлено і перевірено ознаки наркотичного сп`яніння;

- працівники поліції пропонували ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду і це має оцінювати як схиляння особи до вчинення адміністративного правопорушення;

- ОСОБА_1 був згоден пройти огляд;

- ОСОБА_1 невірно роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння;

- у протоколі не вказано, які саме дії вчинив ОСОБА_1 для відмови від огляду;

- безперервна відео фіксація адміністративного правопорушення не проводилася;

- ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортними засобом і він після цього поїхав далі на цьому ж авто.

Дослідивши докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, проаналізувавши проголошені доводи, суд (суддя) не встановив підстав для закриття провадження у справі та вважає, що правомірно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння з дотримання принципу доказування "поза розумним сумнівом", відхиляє доводи захисника. Так суд (суддя) виходить з наявної сукупності доказів - як протоколу, так і відеозаписів та враховує, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, тобто проходив підготовку в автошколі за для його отримання, де одним з основних напрямків підготовки, як і під час здачі іспитів на водія, є знання Правил дорожнього руху, де у п. 2.5 установлено обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.

Заперечення захисника в частині того, що у водія не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння спростовуються поясненнями самого ОСОБА_1 , які чітко пояснив суду (судді), що у нього перевірили зіниці.

Заперечення в частині схиляння до вчинення адміністративного правопорушення відхиляються, адже ОСОБА_1 сам пояснив суду (судді), що він неправильно зрозумів поліцейських та змістом відеозапису, де висловлювання правоохоронців не є такими, що схиляють до вчинення правопорушення, тому що мало місце роз`яснення процедури огляду та можливих наслідків.

Заперечення в частині того, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляду в медичному закладі спростовуються пояснення самого ОСОБА_1 та дослідженими відеозаписами.

Посилання на те, що ОСОБА_1 невірно роз`яснити наслідки проходження огляду відхиляються як такі, що не спростовують події і складу адміністративного правопорушення та такі, що становлять собою суб`єктивне сприйняття особи.

Заперечення в частині відсутності безперервності відеозапису також відхиляються як такі, що не спростовують установлені обставини, адже вся сукупність наявних доказів у їх взаємопов`язаності, а також недоведеність протилежного, дозволяє встановити подію та склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Щодо зауважень захисника про те, що водія не було відсторонено від керування автомобілем як це передбачено у ст. 266 КУпАП, судом (суддею) надається негативна оцінка цьому факторові з розрізі послідовності та належності дотримання своїх обов`язків працівниками поліції, можливих негативних наслідків для громадської безпеки і безпеки дорожнього руху для невизначеного кола водіїв. Проте, відсторонення водія від подальшого керування у даному разі, слід розглядати як наслідок оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а не як складову процедури огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з досліджених записів, зокрема, діалогу, що мав місце між ОСОБА_1 та співробітниками поліції, у зв`язку з тим, що у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, водій на запитання працівників поліції чи курив він марихуану, сказав, що було три дні тому, і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в спеціалізованому медичному закладі, відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо решти можливих непроаналізованих заперечень представника суд (суддя) зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, суд (суддя) виходить з того, що установлення події та складу адміністративного правопорушення в цілому відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, а тому підстав для закриття провадження у справі та для повернення протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

З урахуванням викладеного суд (суддя) виходить з того, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Таким чином, підстав для закриття провадження у справі, так само як і для повернення протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

Поряд зі своїми запереченнями і поясненнями ОСОБА_1 клопотав перед судом про розстрочення сплати штрафу, посилаючись на те, що визначена законодавцем санкція є суттєвою, що унеможливить нормальне забезпечення себе та родини, а він виховує і утримує неповнолітню доньку, відсутність відповідної суми грошових коштів для їх внесення в доход бюджету одним платежем, постійної офіційної роботи він не має, пасивних джерел доходу також, має сталі підробітки, але не є заможним.

Відповідно до ст. 301 КУпАП за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , суд (суддя) вважає за доцільне його задовольнити в порядку приписів ст. 301 КУпАП як обґрунтоване, адже внесення повної суми у розмірі 17000,00 грн одним платежем становитиме для особи надмірний тягар, зокрема в період воєнного стану, який зумовлює певні фінансові обмеження, відсутність офіційного місця роботи, пасивного джерела доходу тощо.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023).

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу на чотири місяці, шляхом його внесення рівними платежами щомісячно по 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн кожен, але не пізніше, ніж до строк до 22.12.2023 включно.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко