Дата документу 19.09.2023
Справа № 334/7643/23
Провадження № 3/334/2924/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є пенсіонером за віком, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

19.08.2023 о 22.27 годині був виявлений факт невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо виховання та догляду за неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявився в тому, що дитина залишила місце свого мешкання та знаходилась за адресою АДРЕСА_3 тривалий час без нагляду дорослих. Чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 30.08.2023 серії ВАВ № 904492, в якому зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП;

- рапортом поліцейського;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.08.2023 та 30.08.2023, та ОСОБА_2 від 30.08.2023;

- фотокопією.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не виконував батьківських обов`язків щодо неповнолітньої донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка залишила місце свого мешкання та знаходилась за адресою АДРЕСА_3 та тривалий час перебувала без нагляду дорослих, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суддя дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за малозначністю і оголосити йому усне зауваження, оскільки діяння, вчинене ним, містить в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин, а також того, що ОСОБА_1 самостійно намагався розшукати дитину, воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 22, 34, 184, 283, 284 КУпАП України, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Фетісов