Справа №443/1688/23
Провадження №3/443/639/23
ПОСТАНОВА

іменем України

19 вересня 2023 рокусуддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2023 року о 16:17 год, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї клишньої дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, в ході якого погрожував потерпілій фізичною розправою, обзивав нецензурними словами у присутності дітей, внаслідок чого могла бути завдана психологічна шкода здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи ОСОБА_1 визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення та обставини, які викладені в протоколі серії ВАБ №951139 від 23.08.2023.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №951139 від 23.08.2023, у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» зазначено «притягався за ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч.1 ст.178 КУпАП», та на підтвердження даного факту працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення долучено копію постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 28.03.2023 року по справі №443/491/23 (провадження №3/443/233/23).

При цьому, згідно постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 28.03.2023 року по справі №443/491/23 (провадження №3/443/233/23) ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення у зв`язку із малозначністю. Оголошено ОСОБА_1 усне зауваження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому, матеріали справи не місять жодного доказу, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вищевказаною постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.03.2023 року останнього звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а відтак суд не може розцінювати ОСОБА_1 як особу, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно, суд зазначає, що перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП доведеною повністю.

Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративні правопорушення серії ВАБ №951139 від 23.08.2023 року;

-рапортом працівників Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 25.08.2023 року про реєстрацію повідомлення про адміністративне правопорушення;

-заявою потерпілої ОСОБА_2 та її письмовими поясненнями від 25.08.2023, відповідно до яких остання повідомляє, що 25.08.2023 року о 16.17 год. вона разом із подружкою ОСОБА_3 занаходилася на спільному подвір`ї біля качелі і до них підійшов її колишній чоловік ОСОБА_1 , яки почав ображати їх нецензурними словами, внаслідок чого вони зайшли в будинок. За деякий час ОСОБА_1 взяв бензопилу та почав різати качелю, після чого вона хотіла його забрати, але він поводив себе неадекватно та розпускав руки. ОСОБА_1 знаходився у нетверезому стані. На крики з будинку вийшли їхні спільні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та почали плакати. Після цього вона викликала працівників поліції;

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 25.08.2023 року, згідно яких остання повідомила, що 25.08.2023 року о 16.17. год. вона знаходилася на спільному подвір`ї разом із ОСОБА_2 , де сиділи на качелі. До них підійшов ОСОБА_1 , який перебував у нетверезому стані, та почав сварку із ОСОБА_2 , під час якої матюкав, ламав качелю. Свідками даної події були також спільні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, погрожував, після чого вони викликали працівників поліції;

-наданими під час розгляду справи поясненнями ОСОБА_1 ..

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.

Обставин, що відповідно до ст.ст.34,35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім для ОСОБА_1 є адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі у розмірі 536 грн. 80 коп..

Керуючись ст. ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 30 (тридцять) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка