Провадження № 3/202/8935/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Логвіненко Т.Г., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії та долучені до нього матеріали, що надійшли від БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.10,63 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2023 о 18 годині 00 хвилин в м. Краматорськ, вул. Дружківська буд. 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Красюк І.В. надав суду письмові заперечення, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи, просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений неуповноваженою особою, а отже протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали складені незаконно та не можуть бути доказами скоєного адміністративного правопорушення. Крім того, матеріали справи мають лише декілька фрагментів відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, відсутні докази перебування його за кермом транспортного засобу. Співробітники поліції не пропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснили йому його права. Наявні в матеріалах провадження пояснення свідків не відповідають дійсності та не містять доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 203672, рапортом щодо обставин викладених у протоколі, відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), які містять фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та фіксацію обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 в яких він підтверджує факт керування транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Досліджені докази, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичній установі.

Суд критично оцінює доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки факт керування останнього підтверджується наданим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в ході спілкування з працівниками поліції підтверджує факт керування транспортним засобом, а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 відповідно до яких 02.07.2023 близько 18-10 год вона стала свідком того, як в паркан її подвір`я в`їхав транспортний засіб Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 . Зазначені пояснення свідка у суду не викликають сумнівів, оскільки аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 , які зафіксовані на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, що долучений до матеріалів справи. Крім того, імовірність перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, окрім встановлених у протоколі ознак перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та, відповідно, наявність підстав для відмови від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, опосередковано підтверджується тим, що подія сталася 02.07.2023, тобто наступного дня після дня народження ОСОБА_1 , що також узгоджується з його поясненнями, які зафіксовані на відеозаписі з боді камер поліцейських.

Зазначені обставини в своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , 02.07.2023 о 18 годині 00 хвилин.

Крім того, суд критично оцінює посилання захисника на те, що співробітники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснили йому його права, оскільки зазначені доводи спростовуються доданим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено його права, а також запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків.

Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску.

Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

При цьому необгрунтованим є твердження захисника про те, що протокол складений неуповноваженою особою, оскільки, як вбачається з протоколу, інспектор взводу №1 роти №3 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старший лейтенант поліції Горега М.В. 02.07.2023 в складі екіпажу здійснював патрулювання у м. Краматорську Донецької області та прибув на виклик, який надійшов зі служби 102, і безпосередньо спілкувалась із ОСОБА_1 , а тому вправі був складати відповідні матеріали про адміністративне правопорушення.

Також безпідставними є твердження захисника, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських не є безперервним, оскільки із дослідженого відеозапису вбачається, що він є безперервним та яким безпосередньо зафіксовано обставини виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , якому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у закладі охорони здоров`я, та який відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом, а навпаки, підтвердив.

Тобто, наявний у матеріалах справи відеозапис, досліджений судом під час розгляду справи, підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне порушення.

Отже, доводи захисника заявлені у судовому засіданні та викладені у запереченнях не скасовують його відповідальність за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адміністративного правопорушення.

Невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією зазначеної частини зазначеної статті КУпАП

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, дотримуючись принципу індивідуалізації стягнення, закріпленого у ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до Правил дорожнього руху, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України «Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення».

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави у сумі 536, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, ст.130, ст. 40-1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536, 80 грн. в дохід держави.

На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, в порядку примусового виконання цієї постанови стягнути з нього подвійний розмір штрафу.

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її вручення до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т. Г. Логвіненко