№ 3/755/6382/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасового перебуваючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

04 вересня 2023 року, військовослужбовець, призваний по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 повинен був повернутися з відпустки в розташування підрозділу, але о 21 годині 30 хвилин, під час вечірньої повірки особового складу було встановлено його відсутність. Місце його перебування було невідоме, на дзвінки не відповідав. 06.09.2023 року, близько 19 години 20 хвилин, солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до місця розташування підрозділу. Таким чином, солдат ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, допустив нез`явлення вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-11 КУпАП.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом визнається період, який настає з моменту введення воєнного стану в Україні та охоплює воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до вимог указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 та від 14.03.2022 року №133/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, 3 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 25 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав, з протоколом про адміністративне правопорушення погодився.

Згідно із ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з вимогами п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 - введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин строком на 30 діб. Дію воєнного стану неодноразово продовжено.

Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що вина останнього у вчиненні військового адміністративного правопорушенні підтверджується даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення № 493 від 10.09.2023 року, письмових поясненнях та поясненнях, наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Таким чином, у діях солдата ОСОБА_1 вбачається склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 40-1, 172-11, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 гривень 80 копійок.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя