Справа № 3/593/463/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2023 р. м.Бережани

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Музика Я.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 01.08.2023 року о 11 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки

«Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Тернопільській в м.Бережани Тернопільської області не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Citroen Picasso» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований внаслідок чого пошкодив переднюю ліву дверку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Такі його дії стали підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав письмову заяву у якій просить слухати справу без його участі, своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП не визнає. До поданої заяви також долучив письмові пояснення, у яких зазначив, що 01.08.2023 року о 11 год. 00 хв., коли він керував автомобілем марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Тернопільській в м.Бережани Тернопільської області по середній полосі бачив припаркований автомобіль марки «Citroen Picasso» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , в якого ліва (водійська) дверка була зачиненою. В той же час по лівій полосі йому на зустріч їхав грузовий автомобіль МАН і в цей же самий час він почув сирену поліцейського супроводу з вімкнутими проблисковими вогнями. Вирішив приняти правіше і припаркуватись в крайній правій полосі минувши автомобіль ОСОБА_2 і ще один автомобіль, білого кольору що був припаркований перед ним. Коли його автомобіль зрівнявся з автомобілем ОСОБА_2 тоді почув характерний хлопок (удар). ОСОБА_1 додав, що його автомобіль не перетнув роздільну приривисту полосу, яка розділяє середню і крайню праву полосу. А ОСОБА_2 перебуваючи не на стоянці, а на проїзджій частині дороги (третя права крайня полоса) порушив вимоги ПДР.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч. 1 ст. 68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З диспозиції статті 124 КУпАП відомо, що відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 30.05.2018 року N 175/1982/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП можливе у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Факультативні ознаки об`єктивної сторони правопорушень, тобто ознаки властивим не всім складам правопорушень (ознаки, які можуть доповнювати ознаки обов`язкові): місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя здійснення діяння.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення має бути прямий умисел, або ж вчинення правопорушення з необережності, однак у будь якому випадку особа має або ж свідомо допускати настання шкідливих наслідків або ж легковажно розраховувати на їх відвернення.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що, належних та допустимих доказів, які б з достовірністю вказували на вчинення водієм ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: порушення ним вищевказаних правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Як вбачається із наданих ОСОБА_1 , письмових пояснень працівникам поліції одразу після ДТП, останній не визнавав своєї вини, посилаючись на те, що у даній дорожньо-транспортній пригоді винен інший учасник дорожнього руху, зокрема ОСОБА_2 . Також пояснив, 01.08.2023 року о 11 год. 00 хв., коли він керував автомобілем марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Тернопільській в м.Бережани Тернопільської області по середній полосі бачив припаркований автомобіль марки «Citroen Picasso» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , в якого ліва (водійська) дверка була зачиненою. В той же час по лівій полосі йому на зустріч їхав грузовий автомобіль МАН і в цей же самий час він почув сирену поліцейського супроводу з вімкнутими проблисковими вогнями. Вирішив приняти правіше і припаркуватись в крайній правій полосі минувши автомобіль ОСОБА_2 і ще один автомобіль, білого кольору що був припаркований перед ним. Коли його автомобіль зрівнявся з автомобілем ОСОБА_2 , останній відчинив водійську дверку свого автомобіля, внаслідок чого і відбулося ДТП, додав, що його автомобіль не перетнув роздільну приривисту полосу, яка розділяє середню і крайню праву полосу, а автомобіль ОСОБА_2 перебував не на узбіччі, а на проїзджій частині дороги (третя права крайня полоса) і саме ОСОБА_2 порушив вимоги ПДР.

Локалізація пошкоджень на транспортних засобах об`єктивно підтверджує механізм їх зіткнення, однак не може свідчити про порушення ОСОБА_1 , саме вимог п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення долучено пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 які отриманні на місці ДТП і повністю підтверджують надані покази, не довіряти поясненням вказаних осіб у суду не має підстав, оскільки такі є логічні і послідовні.

Суд погоджується із твердженням ОСОБА_1 , що при вказаній дорожній обстановці, у нього була відсутня технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , який раптово відкрив водійську дверку перебуваючи на проїжджій частині..

Як видно із матеріалів справи, працівники поліції не надали належної оцінки зазначеним обставинам, отже такими не було з`ясовано усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Жодних інших належних та допустимих доказів (фото- чи відеоматеріалів тощо), які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 вищевказаних правил дорожнього руху, суду не представлено.

Враховуючи механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суд приходить до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з наслідками ДТП, що настали.

Таким чином прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею124 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, як доказ по справі, на переконання суду, є сумнівним, оскільки він не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства").

Згідно з частинами 2 і 3 статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardov.Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суддя, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить як нормам національного, так і міжнародного законодавства.

Враховуючи наведене, з огляду на приписи ст. ст. 245, 268, 280 КУпАП, в ході всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 124, 247 КпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ст.124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32 -1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного

суду Тернопільської області Я.М. Музика