Справа № 464/4312/23 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/811/1078/23 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Леонтьєва О.В., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Леонтьєва О.В. на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24 липня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 24.07.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 05 червня 2023 року об 11.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою до останньої, погрожував їй фізичною розправою та штовхав.

На дану постанову захисник Леонтьєв О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити.

При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції справа розглянута не повно та необ`єктивно, зокрема судом не врахованого того, що докази наявні і матеріалах справи слід визнати неналежними та недопустимими доказами, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, в якому належним чином не викладено суті обвинувачення. Також апелянт зазначає, що судом не взято до уваги пояснення самого ОСОБА_1 з приводу дійсних обставин події, не допитано всіх можливих свідків події, пояснення свідка ОСОБА_3 не відповідають наданим ним письмовими поясненнями.

На апеляційний розгляд потерпіла ОСОБА_2 не прибула, проте подала клопотання від 14.08.2023 року про розгляд справи за її відсутності.

На апеляційний розгляд представник потерпілої адвокат Заремба О.В., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи розпискою від 24.08.2023 року, не прибула та надіслала по електронній пошті клопотання від 08.09.2023 року, у якому у зв`язку із незадовільним станом здоров`я просила відкласти розгляд справи. Водночас, до вказаного клопотання адвокат Заремба О.В. не додала жодних підтверджуючих документів, які би підтверджували її хворобу, через що апеляційний суд приходить до обґрунтованого висновку про неповажність причин неявки особи та за таких обставин вважає за можливе продовжити розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи № 464/1078/23, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №949241 від 05.06.2023 року відносно ОСОБА_1 була заява ОСОБА_2 від 05.06.2023 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме виражався нецензурною лексикою та погрожував фізичною розправою (штовхав, вривався в квартиру) (а.с.1,2).

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, послався на наступні докази: заяву ОСОБА_2 від 05.06.2023 (а.с.2), письмові пояснення ОСОБА_2 від 05.06.2023 року (а.с.3), письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 05.06.2023 року (а.с.4, 5).

Разом з тим, судом першої інстанції без будь-якої на те мотивації не взяті до уваги та не проаналізовано письмові пояснення ОСОБА_1 від 05.06.2023 року (а.с.6) та пояснення, дані ОСОБА_1 в судовому засіданні. При цьому відсутність мотивів місцевого суду, чому пояснення ОСОБА_1 не беруться до уваги, породжують в апеляційного суду обґрунтований сумнів про те, чи взагалі мало місце будь-якого роду насильством, оскільки як встановлено апеляційним судом між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існують цивільно-правові спори різного характеру (сімейного та майнового), що не виключає можливості ОСОБА_2 оговорити ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, судом першої інстанції жодним чином не перевірено пояснень ОСОБА_1 на предмет правомірності здійснення ним дій для участі у вихованні та забезпеченні дітей шляхом особистої присутності, що викликає сумнів у тому, чи мала місце подія адміністративного правопорушення в дійсності 05.06.2023 року.

Крім того, відповідно до положень ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Так, об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає наслідки такого психологічного насильства, а саме наявність чи відсутність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ № 949241 від 05.06.2023 року взагалі не зазначено про те, що діями ОСОБА_1 заподіяна шкода потерпілій ОСОБА_2 чи така могла бути заподіяна. При цьому, з матеріалів справи встановлено, що місцевим судом навіть не досліджувалось питання нанесення шкоди діями ОСОБА_1 фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 ..

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З викладеного, беручи до уваги наявність у цій справі вищевказаних обґрунтованих сумнівів у винуватості ОСОБА_1 , та керуючись конституційним принципом про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України), апеляційний суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Леонтьєва О.В. задоволити.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24 липня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №464/4312/23 відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.