Єдиний унікальний номер справи: 225/1735/23
Номер провадження: 3/225/640/2023
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

іменем України

08 вересня 2023 року

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Мигалевич В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від помічника командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2023 №12 серії А 4805, 25.07.2023 о 10.00 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння у місті тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду- воєнного стану.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце вчинення адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), а також інші відомості, необхідні для вирішення справи, тощо.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як вбачається, в даному протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначена суть адміністративного правопорушення, не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме не зазначено район та місто, в якому знаходився військовослужбовець ОСОБА_1 , коли перебував в місті тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, на якій посаді ОСОБА_1 проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Дані недоліки виключають можливість суду розглянути справу про адміністративне правопорушення по суті.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року в справі «Гурепка проти України», зазначив, що з огляду на усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

При цьому, зазначаю, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи, що складення та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано неналежним чином, а вказані вище недоліки позбавляють суддю всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини даної справи, приходжу до висновку, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП підлягає поверненню для усунення встановлених судом недоліків.

Керуючись ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, повернути помічнику командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 для усунення недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Мигалевич