ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1914/23 Справа № 188/1435/20 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 02.10.2020 року о 16:23 год. на а/д м. Першотравенськ Лугова біля шахти Степова, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108. державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, почервоніння очей). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 02.10.2020 року о 16:23 хв. на а/д м. Першотравенськ Лугова біля шахти Степова, водій ОСОБА_1 не виконав законної вимоги працівника поліції про зупинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом передчасно зроблено висновок про його винуватість у вчиненому правопорушенні, оскільки матеріали справи не доводять його винуватість.

Вказує, що наданий працівниками поліції відеозапис не може вважатися належним і допустимим доказом, оскільки його долучено з порушеннями, про нього немає жодної згадки у направлених до суду матеріалах, зокрема рапорті та протоколі.

Одночасно вказує, що на відеозаписі, наявному в матеріалах справи, не відображено ані факту керування ним автомобілем, ані його зупинки, разом з тим відеозаписом зафіксовано, що він вказував працівникам поліції, що не керував автомобілем та поліцейський до нього підійшов, коли він перебував у салоні автомобіля на стоянці.

Зазначає, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки йому не було роз`яснено його права, не зазначено, яким чином було здійснено ухилення від проходження огляду, не складено акт огляду та його не долучено до матеріалів, не надано письмового направлення для проходження огляду на стан сп`яніння.

У своєму клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, обгрунтовуючи клопотання тим, що розгляд справи відбувався без його участі, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 03 серпня 2023 року за власним зверненням.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно із оскаржуваною постановою розгляд справи відбувався без участі ОСОБА_1 , дані стосовно отримання ним копії даної постанови 03 серпня 2023 року підтверджуються наявною в матеріалах справи заявою (а.с. 27), відомості про отримання ним копії постанови у межах строку її апеляційного оскарження в матеріалах справи відсутні, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; актом огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом, оскільки матеріали провадження не містять достовірного підтвердження та доказів цієї обставини, зокрема на відеозаписі не відображено як факту керування ним автомобілем, так і факту зупинки, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівником поліції було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі, на що останній категорично відмовився при свідках. При цьому працівником поліції було повідомлено, що відносно нього також буде складено протокол за керування автомобілем на автодорозі без увімкненого світла фар, на що ОСОБА_1 спочатку сказав, що вказаний протокол підпише, у подальшому зазначив, що за межі населеного пункту не виїжджав, та зрештою відмовився від його підписання,

На думку суду апеляційної інстанції, вказані дані поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наявність підстав для висловлення працівниками поліції йому як водієві транспортного засобу пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, від якої він відмовився, в присутності свідків.

Що стосується доводів апелянта про те, що наявний в матеріалах провадження відеозапис з бодікамери поліцейського є неналежним доказом, оскільки його долучено в непередбаченому порядку, то слід зазначити, що вони є необгрунтованими, оскільки диск із відеозаписом зазначений у супровідному листі як додаток до адміністративного матеріалу (а.с. 11). Інші обставини, на які посилається апелянт у цій частині, зокрема відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на здійснення відеозапису, не випливають із вимог закону до доказів в адміністративному провадженні.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на викладене, будь які підстави вважати вказаний відеозапис неналежним доказом, або таким, що не відповідає положенням ст. 251 КУпАП, відсутні.

Посилання апелянта на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказана обставина не стосується підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності і не спростовує їх наявності.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 рокущодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця