ПОСТАНОВА

Справа № 137/755/23

12 вересня 2023 р. 3/137/385/23

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, зі слів - не працюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 07.10.2011 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2023 о 10 год 00 хв в с. Городище Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації руху. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та заявив що з вечора 24 червня 2023 року був на риболовлі разом із своїм братом - ОСОБА_2 . Вранці 25 червня 2023 року він поїхав в магазин і в цей час не вживав алкоголю. Під час повернення його зупинила поліція і пропонувала пройти тест на алкоголь за допомогою газоаналізатора. ОСОБА_1 стверджує, що він не відмовлявся від проходження цього тесту, і ніхто не надавав йому можливість пройти цей тест. Після повернення додому його сусід повідомив йому, що він має право звернутися у лікарню для перевірки. ОСОБА_1 звернувся до лікарні протягом двох годин і в присутності представників поліції, пройшов тест на вживання алкоголю, де стан сп`яніння був спростований.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Детярьов О.М., під час судового засідання звернувся з клопотанням закрити провадження у справі. Він наголосив на тому, що його підзахисний був готовий пройти тест на вживання алкоголю за допомогою приладу "Драгер", проте відповідно до інформації від поліції, яка додається до справи, у момент зупинки екіпаж поліції не мав цього приладу при собі. Також було зазначено, що поліцейські допустили порушення, оскільки обмежилися лише складанням протоколу, не надавши належних пояснень та не виконавши відповідних процедур. Додатково, було зазначено, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу протягом двох годин після зупинки, де було підтверджено відсутність стану сп`яніння. В адміністративному матеріалі відсутні дані, що підтверджують те, що його підзахисний керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Часом раніше він надіслав письмовий екземпляр свого клопотання до канцелярії суду (а.с. 24-34).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Детярьова О.М., надавши їм оцінку, дослідивши клопотання про закриття провадження у справі, приходжу до наступних висновків.

Так, винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312146 від 25.06.2023 (а.с. 2), де зазначено обставини та суть інкримінованого правопорушення.

Актом огляду на стан сп`яніння (а.с. 4) зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду.

Письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 6) останній дає покази про обставини за яких він побачив ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також дає пояснення про те, що вони керували транспортними засобами.

У відповідності до відеозапису за назвою «VID24F-00-0233» який знаходиться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 5) зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ червоного кольору, із д.н.з. НОМЕР_3 та його зупинку екіпажем поліції. Із-за водійського сидіння виходить ОСОБА_1 .. Також на відеозаписі інспектор поліції пояснює послідовність дій за яких йому стало відомо, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння, що останнім не заперечується.

На 03:45 хв відеозаписі за назвою «VID27F-00-0234» ОСОБА_1 підтверджує, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 5).

Згідно відповіді за № 9579/01-202-2023 від 02.08.2023 (а.с. 39) екіпаж СРПП СПД № 1 ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області у складі Швеця В. та ОСОБА_4 25.06.2023 приладу газоаналізатору «Alcotest» не отримували, у звязку з тим, що на балансі ВП № 3Вінницького РУП знаходиться недостатня кількість газоаналізаторів, та на кожний екіпаж котрий заступає не вистачає. Однак при несенні служби, за необхідністю, екіпажу, котрому потрібно освідувати людину, у котрої є наявні ознаками алкогольного сп`яніння, газоаналізатор привозить той екіпаж, який отримував (а.с. 39).

Посилання захисту на положення ч. 2 ст. 266 КУпАП та на те, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння (а.с. 43-44) не беруться до уваги, оскільки дана норма стосується проходження огляду особи яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Натомість ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що являється все ще порушенням передбаченим ч.1 ст. 130 КУпАП, однак має інший склад.

За таких обставин, враховуючи те, що у ОСОБА_1 було достатньо часу та можливості для виявлення реального бажання для проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або у відповідному медичному закладі, проте такого бажання вказаною особою фактично виявлено не було, будь-яких переконливих дій щодо наявності бажання пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не вчинив, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вважаю за необхідне зазначити, що при усій видимій нетерпимості суспільства до водіїв у нетверезому стані розвернулась майже юридична кампанія по покроковому роз`ясненню, як уникнути відповідальності за керування автотранспортом у нетверезому стані. Відшукуються будь-які "дірки" в і так застарілому, непродуманому, явно популістському законодавстві про притягнення до адміністративної відповідальності за керування в нетверезому стані. Усі можливості недомовки, неточності законодавства про адміністративну відповідальність, проблеми з доказуванням у справах про адміністративні правопорушення, використовуються адвокатами та особами, які притягуються до відповідальності за керування в нетверезому стані для уникнення такої відповідальності. Таким чином проходжу до висновку, що ОСОБА_1 та його захисником вживаються заходи спрямовані не на захист від неправомірного притягнення до відповідальності, а на уникнення останнім відповідальності (що прямо не заборонено законом).

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.