Роздільнянський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/548/22

Номер провадження: 3/511/366/22

11.09.2023 року Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області

Гринчак С. І., розглянувши питання, пов`язані із виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11.03.2022 року, за протоколом серії ДПРУ №030040 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2022 року гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., окрім того стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20коп. на користь держави.

Дата набрання законної сили постанови 22.03.2022 року.

02.01.2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло повідомлення державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про повернення виконавчого документа стягувачу, без прийняття до виконання, у зв`язку пропущеним встановленим законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Суддя вважає, що необхідно поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з наступних підстав.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Стаття 299 КУпАП регламентує, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

На підставі встановлених обставин, з метою забезпечення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суддя вважає необхідним поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статтями 283, 304 КУпАП, Законом України «Про виконавче провадження», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк пред`явлення до виконання постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2022 року по притягнення до адімінстративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 204-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 3400(три тисячі чотириста) гривень, та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень.

Постанова суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С. І. Гринчак