Справа №487/3603/23
Провадження №3/487/1481/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря Ященко В. В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Балабан О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві матеріали адміністративної справи, що надійшли від Миколаївського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №819861 від 17.04.2023, гр. ОСОБА_1 17.04.2023 о 12:30 за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , ухилялася від належного виконання батьківських обов`язків передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», щодо створення належних умов життя, відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2011 р.н., ОСОБА_3 2008 р.н., ОСОБА_2 2007 р.н., а саме: в квартирі антисанітарні умови проживання, діти не доглянуті, брудні, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП повторно протягом року.

Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , рапортом працівника поліції, фототаблицею, постановою від 14.07.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, суду пояснила, що вихованням дітей вона займається належним чином, не порушуючи ст. 150 Сімейного кодексу України. Її діти дійсно іноді бродяжать, однак це викликано не через неналежне виховання, а через психологічні відхилення дітей, що підтверджується медичною документацією. Через те, що чоловік до неї застосовує фізичне насильство, вимушена з дітьми орендувати житло.

Захисник Балабан О. І. 15.09.2023 надала заперечення на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №819861 від 17.04.2023, оскільки не вбачається із матеріалів справи невиконання ОСОБА_1 обов`язків передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», відомості про свідків правопорушення відсутні. До протоколу долучено рапорт від 17.04.2023, що складено ст. інспектором СЮП ВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області О. Кікоть, який не має спеціальних знань в галузі санітарії, епідеміології та інших сферах знань, який має повноваження щодо оцінки приміщення на дотримання норм санітарно-епідеміологічного контролю. Також інспектором не залучено свідків, службу у справах дітей, не складено акту обстеження умов, рапорт не зареєстрований Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області та не може бути використаний в якості доказу. ОСОБА_1 категорично не погоджується із вказаним протоколом, вона займається вихованням своїх трьох дітей, двоє із яких є інвалідами, що підтверджується медичною документацією. Вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно своїх дітей, а саме приділяє увагу їх розвитку та дозвіллю, що підтверджується фотографіями. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 просить закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

Заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, її захисника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 184 КУпАП відповідальність за вказаною нормою закону несуть батьки або особи, які їх замінюють за повторне протягом року ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З аналізу змісту ч. 2 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює; 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх дітей; 4) повторність вчинення такого діяння.

Аналіз приписів Закону України «Про освіту» та Закону України «Про охорону дитинства» дозволяє дійти висновку, що під невиконанням обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання дітей. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (ч. 2 п. 16 постанови).

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення, як джерела доказів, передбачені ст. 256 КУпАП.

Зокрема, ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У протоколі про адміністративні правопорушення серії ВАВ №819861 від 17.04.2023 відомості про свідків правопорушення відсутні.

До матеріалів справи надані фотознімки, згідно яким неможливо встановити, що дані фотознімки було зроблено саме в квартирі ОСОБА_1 , відсутній акт обстеження умов проживання.

Отже, будь-яких інших доказів на підтвердження обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення яке сталося 17.04.2021 не долучено.

Крім того, суд бере до уваги медичні документи відносно дітей ОСОБА_1 , а саме: індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда №54.78.25 від 28.06.2023 відносно ОСОБА_3 , індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда №53.78.24 від 28.06.2023 відносно ОСОБА_2 та психолого-педагогічну характеристику відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, зокрема, визнання її винною в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, суд звертає на суттєві порушення, які виявлені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 184, 247, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст. 294 КУпАП.

Суддя: С.М. Афоніна