ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/569/23 Номер провадження 33/814/1300/23Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Андрейко Я.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Геті Андрія Олександровича на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 08 січня 2023 року, близько 21 години 51 хвилин, в м. Полтаві по вулиці Гагаріна,12 він керував транспортним засобом VOLKSWAGEN-POLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 0457 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Гетя Андрій Олександрович, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом першої інстанції за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, із порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що працівники поліції незаконно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Крім того, скаржник посилається на те, що огляд ОСОБА_1 було проведено із порушенням встановленої законом процедури ОСОБА_1 було надано газоаналізатор із мундштуком, який не був герметично запакований, тобто використовувався раніше.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 січня 2023 року, близько 21 години 51 хвилин, в м. Полтаві по вулиці Гагаріна,12 він керував транспортним засобом VOLKSWAGEN-POLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 0457 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 130 та ст.124 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично це адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом серії ААД № 384525 про адміністративне правопорушення від 08 січня 2023 року, який не містить жодних зауважень особи щодо його змісту чи результатів огляду (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» № 14, складений о 22-09 год 08 січня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2); дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, яким безперервно зафіксовано процедуру медичного огляду та процедуру притягнення до відповідальності (а.с.3).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що працівники поліції незаконно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , суд відхиляє з наступних підстав.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 питає працівників поліції, що є підставою його зупинки. Один із працівників поліції повідомляє, що його було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що останній повідомив ОСОБА_1 , що той їхав підозрілим чином. Крім того, із відеозапису з відеореєстратора поліцейських вбачається, що дійсно ОСОБА_1 , коли автомобіль поліції тільки їхав за ним по вулиці, почав різко повертати на іншу вулицю та збільшувати швидкість. Коли поліцейські увімкнули світловий спецсигнал, ОСОБА_1 не відразу зреагував та зупинився. Відтак, у поліцейських були обґрунтовані сумніви щодо того, що водій транспортного засобу Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 може бути причетним до вчинення адміністративного правопорушення, а тому реально була підстава для його законної зупинки в умовах воєнного стану.

Суд також відхиляє твердження апелянта щодо того, що огляд ОСОБА_1 було проведено із порушенням встановленої законом процедури ОСОБА_1 було надано газоаналізатор із мундштуком, який не був герметично запакований, тобто використовувався раніше, зважаючи на наступне.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи (хронологічний відрізок 22:09:07), вбачається, що медичний працівник розпаковує мундштук і після цього відбувається огляд. Якість зйомки в цьому моменті дійсно ускладнює з`ясування того факту, чи був мундштук запакований. Однак на відеозаписі зафіксований момент, на якому після того, як працівник медичного закладу вставила мундштук у газоаналізатор, вона зім`яла його пакування і сховала у кишеню. Отже, підстави вважати, що огляд проводився із використаним мундштуком, відсутні, сам апелянт на підтвердження своєї позиції не наводить жодних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Геті Андрія Олександровича не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Геті Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин