Справа № 297/2680/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Мензака Ю. Ю.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) грн.
Згідно з постановою, 11 вересня 2022 року, о 10:00 годин у м. Берегове по вул. Шевченка, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 », чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Мензак Ю. Ю. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність доказів, які свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, або його зупинку працівниками поліції. Адвокат зазначає, що його підзахисний знаходився поруч з автомобілем, однак за кермом не перебував. Відеозапис, на думку апелянта, не можна вважати належним доказом у справі, оскільки він знову ж таки не підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Апелянт також звертає увагу на те, що поліцейськими не залучено свідків, не відібрано пояснень від ОСОБА_1 , якого до того ж не було відсторонено від керування автомобілем. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Мензака Ю. Ю., яких апеляційний суд належним чином повідомляв про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Мензаком Ю. Ю. апеляційна скарга, водночас, відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від сторони захисту не надходило. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційним судом береться до уваги те, що розгляд справи, призначений на 13.03.2023 (а. с. 26), 19.06.2023 (а. с. 28), відкладався за клопотанням адвоката Мензака Ю. Ю., і те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Мензака Ю. Ю., апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у місцевому суді та перевірені на предмет належності, допустимості та достатності апеляційним судом.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №026205 убачається, що 11 вересня 2022 року, о 10:00 годині, в м. Берегове по вул. Шевченка, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. З протоколом ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчать дані процесуального документу.
Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння КНП «Берегівська ЦРЛ» №62 підтверджується, що освідування водія ОСОБА_1 проводилось за допомогою приладу «Алконт», результат огляду 1, 44 % проміле.
Медичним висновком лікаря КНП «Берегівська ЦРЛ» №62 від 11.09.2022 ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 доставлений до закладу охорони здоров`я поліцейським Мельником М. о 10 год 05 хв, і те, що він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого позитивний 1, 44 % проміле.
З відеозапису, що міститься на DVD - диску убачається, що працівники поліції направили ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу. Водій ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, результат якого позитивний у ОСОБА_1 за допомогою алкотестера «Алконт 01» констатовано стан алкогольного сп`яніння, що власне під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, зі змістом протоколу він ознайомився, жодних скарг, незгоди з результатами чи будь-яких заперечень щодо результатів тестування не висловлював.
Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції на предмет належності, достовірності та достатності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Мельник М. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Берегівська ЦРЛ» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні свої посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність доказів, які свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, або його зупинку працівниками поліції. Адвокат зазначає, що його підзахисний знаходився поруч з автомобілем, однак за кермом не перебував.
Апеляційний суд твердження апелянта у цій частині відхиляє, оскільки дослідивши сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що такі слід визнати необґрунтованими та спрямованими виключно на намагання ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується письмовими доказами, зокрема такими.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №026205, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, такий складений у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підписаний ним власноруч.
Обставини, викладені у вищевказаному протоколі підтверджуються медичним актом та медичним висновком №62 від 11.09.2023, який ОСОБА_1 не оскаржувався та відеозаписом, наявним у матеріалах справи, на якому зафіксована подія, що мала місце за участі ОСОБА_1 .
З матеріалів справи також убачається, що ОСОБА_1 не оскаржував медичний висновок, жодних клопотань про допит лікаря з метою отримання пояснень щодо обставин проведення огляду та встановлення остаточного діагнозу сторона захисту не заявляла.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто відомостей про те, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, приписи та вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок).
Відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ у водія транспортного засобу виявляє ознаки стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що водій перебуває у такому стані, то працівник поліції має право вимагати у водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на цей стан сп`яніння.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 згідно зі ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень щодо вказаної у протоколі події, апеляційний суд визнає безпідставним доводи апеляційної скарги про те, що від ОСОБА_1 не відібрано пояснень.
Зокрема, з відеозапису убачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1. ст. 130 КУпАП у присутності ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснили водію його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, при цьому зазначили, що ОСОБА_1 при бажанні може викласти свої пояснення з приводу вказаної події, однак, останній відмовився.
Апеляційний суд бере до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції було упереджене ставлення. При цьому, жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду) ОСОБА_1 не надав і будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилається, не надав. Крім того, немає і відомостей, які можуть слугувати підставою для висновку, що підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення належить не ОСОБА_1 .
Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення чітко вказано, що у водія ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.05.2008.
Твердження апеляційної скарги про те, що відеозапис не можна вважати належним доказом у справі, оскільки він знову ж таки не підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, є безпідставними.
Так, дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд констатує, що відеоматеріал має чітку і логічну послідовність подій, що стосуються безпосередньо складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, у тому числі процедура проведення освідування ОСОБА_1 у медичному закладі чітко зафіксована на фрагментах відео без розриву у часі. Тому, враховуючи вищенаведене, дані відеозапису апеляційним судом визнається належним, допустимим та достовірним доказом.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Мензак Ю. Ю., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Мензак Ю. Ю., залишити без задоволення.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН