ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2610/23 Номер провадження 33/814/1297/23Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна А.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Андрейко Я.Г.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду міста Полтави від 10 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Октябрського районного суду міста Полтави від 10 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 25 березня 2023 року о 21 годині 50 хвилин, він в м. Полтава по вул. Європейській, 101, керував транспортним засобом KIA CEED, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Октябрського районного суду міста Полтави від 10 травня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом з порушенням норм КУпАП, викладені в ній висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що аналіз змісту п.2.5 ПДР України дає підстави дійти висновку про те, що дана норма стосується тільки обов`язку водія пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння, проте не передбачає відповідальності за відмову не водія від проходження такого огляду.

Крім того, посилається на те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, про що свідчить сам факт його добровільного перебування в медичному закладі, куди він був доставлений поліцією.

Перебуваючи у медичному закладі, він власне і проходив медичний огляд, багато разів продував мундштук в алкотестері, проте апарат не давав бажаних результатів поліцейським та медичним працівникам.

Крім того, стверджує, що матеріали справи не містять даних, що він керував ТЗ в стані алкогольного сп`яніння 25.03.2023 року о 21 год. 50 хв. по вул. Європейській, 101 у м. Полтаві.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2023 року о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 в м. Полтава по вул. Європейській, 101, керував транспортним засобом KIA CEED, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 433332 від 25.03.2023 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №141 від 25.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, а також відмовився від підпису з ознайомленням з результатами огляду; що підтверджено підписами двох свідків; протоколом про адміністративне затримання від 25.03.2023; постановою про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 ч.1 ст. 126 КУпАП в розмірі 510 грн.; а також 3-ма дисками з відеозаписом події, долучених до справи.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння або його відмови від проходження відповідного огляду.

Згідно із п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису чітко не вбачається, що ОСОБА_1 є водієм даного транспортного засобу, тобто працівниками поліції зафіксовано лише момент зупинки транспортного засобу КІА з заднього боку, проте із відео не видно, хто сидів за його кермом. Відтак, певною мірою факт керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом, не містить належного підтвердження, що вказує на невиконання працівниками поліції обов`язку щодо зібрання достатніх доказів обставин зазначених в протоколі.

Крім того, суд апеляційної інстанції не може погодитися із висновком суду першої інстанції про те, що той факт, що у обстежуваної особи для дослідження стану алкогольного сп`яніння не відбиралася зразки біологічного середовища та кров, не суперечить вимогам п.п.13, 14 Інструкції, які визначають, що кров використовується, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу або, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Місцевий суд вказав, що не взяття будь-яких інших зразків біологічного середовища ОСОБА_1 для проведення лабораторних досліджень не свідчить про недотримання відповідних вимог Інструкції, адже правопорушник навмисно вчинював дії, направлені на перешкоджання проведенню медичного огляду, з метою неможливості встановлення його стану сп`яніння, а отже підстав для проведення обов`язкового лабораторного дослідження будь-яких зразків біологічного середовищ обстежуваної особи не було, оскільки метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, а не встановлення наявності чи відсутності такого стану.

Із таким твердженням суду першої інстанції не можливо погодитися, зважаючи на наступне.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначається Інструкцією, затвердженою наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до положень п.п.12-14 розділу ІІІ вказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

При цьому, згідно із п.4 розділу ІІІ вказаної Інструкції, метою огляду в закладі охорони здоров`я є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Отже, із системного аналізу наведених вище положень вбачається, що зазначені біологічні речовини можуть бути відібрані не обов`язково лише в тому разі, якщо особа учасником ДТП.

Разом із тим, як вбачається з наявного в справі відеозапису, непокірна поведінка особи, щодо якої проводиться огляд на стан сп`яніння, стосувалася лише працівників поліції та була викликана непогодженням з їх діями щодо його затримання. На пропозицію працівників медичного закладу щодо продуття газоаналізатора він погоджувався і намагався це зробити. Інших дій по відбиранню зразків біологічного середовища для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння медичні працівники, в порушення вимог відомчих нормативних актів та встановленого порядку, не проводили. За таких обставин, поведінка останнього, не може слугувати підставою для висновку про наявність в його діях ухилення від проходження огляду на стан сп?яніння.

Беручи до уваги вказані вище висновки, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині, та вважає висновки суду першої інстанції в цій частині такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та сформовані в результаті невірного розуміння змісту норм закону, якими врегульовано порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, здійснивши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, вищенаведені обставини виключають наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення відмова особи від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.

З огляду на вищевикладене, за відсутності доказів на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Октябрського районного суду міста Полтави від 10 травня 2023 року скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП) закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин