Справа № 577/4905/23
Провадження № 3/577/1699/23

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2023 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , мешканки: АДРЕСА_2 , гр. України, раніше до адмінвідповідальності не притягувалася, паспорт НОМЕР_1 , вид. 12.03.2020 року, -

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 061610 від 17.08.2023 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України за наступних обставин.

17.08.2023 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання, по АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , під час якого ображала останнього, висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою, чим могла завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Порушниця ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вину визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження підлягає закриттю за відсутністю складу інкримінованого правопорушення виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП).

За положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за скоєння насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Проте, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд звертає увагу, що вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст.ст. 269, 272 КУпАП, що є необхідним елементом складу даного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням в межах якого суд і повинен розглянути справу.

Проте, інкримінуючи ОСОБА_1 скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП автор протоколу не вказав якими саме насильницькими діями психологічного чи фізичного характеру завдала співмешканцю ОСОБА_2 шкоди психічному здоров`ю потерпілому та за яких обставин.

Згідно рапорта чергового Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Радченка П. від. 17.08.2023 року о 15 год. 36 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.08.2023 року о 15 год. 35 хв. за адресою: АДРЕСА_2 заявник повідомив, що його дружина викликала ПП з приводу сімейної сварки, повідомив, що ПП на місці та зазначив, що дружина погрожує, душила його, БШМД не потрібно. В письмових поясненнях від 17.08.2023 року ОСОБА_2 вказав, що на протязі тривалого часу у них із співмешканкою виникли неприязні відносини, того дня виникла сварка, в ході якої нецензурно висловлювались в бік один одного, погрожували фізичною розправою, через що сама ж ОСОБА_1 викликала поліцію.

За положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Суд зауважує, що само по собі нецензурне висловлювання в бік один одного за місцем мешкання, за відсутності наведених вище умов, розцінюється як побутова сварка та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись: ст.ст. 173-2 ч.1, 247 ч. 1 п. 1, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: В. О. Кравченко