ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1964/23 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І.
Провадження № 33/807/581/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 адвоката Мельнікова В.Є. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 29.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, офіційно не працевлаштовану, зареєстровану за адресо: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 01.04.2023 о 02 год. 50 хв. у с. Наталівка Запорізького району Запорізької області, по вул. 8-го Березня, буд. 66, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом PEUGEOT 407, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Драгер» або у медичному закладі відмовилась. Даними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Мельніков В.Є. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому їй порушенні, що виключає винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час події, ОСОБА_1 була згодна пройти огляд, однак працівники поліції відмовились провести необхідні заходи для цього.

Відеозапис з відеокамер не є безперервним.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В судові засідання 27 липня 2023 року та 18.08.2023 року ОСОБА_1 та її захисник Мельніков В.Є. не з`явилися.

26 липня 2023 року захисник адвокат Мельніков В.Є. надав заяву про відкладення розгляду справи, який був призначений на 27 липня 2023 року, посилаючись на зайнятість в іншому кримінальному провадженні, але доказів вказаним обставинам до заяви не додав.

17 серпня 2023 року захисник надав апеляційному суду заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 18 серпня 2023 року, зазначивши, що він буде у відрядженні у м. Києві.

Однак, апеляційний суд відмовляє в задоволенні такої заяви захисника, оскільки будь-яких доказів або документів, які можуть підтвердити те, що захисник 18.08.2023 року буде перебувати у м. Києві і не зможе прийняти участь в судовому засідання, надано також не було.

Таким чином, апеляційний суд, вважає за можливим розглянути заяву без участі учасників справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення підтверджується наступними дослідженими доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №178839 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що вона 01.04.2023 о 02 год. 50 хв. у с. Наталівка Запорізького району Запорізької області, по вул. 8-го Березня, буд. 66, керувала транспортним засобом PEUGEOT 407, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Драгер» або у медичному закладі відмовилась. Даними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4) та направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.5), з яких вбачається, що під час події ОСОБА_1 мала виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.8), який містить відеозаписи з місця події та якими підтверджується, що ОСОБА_1 під час події порушила вимоги п.2.5 ПДР України.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 спростовуються змістом відеозаписів під найменуванням «IMG_3959», «IMG_3966», «IMG_3968», згідно яких працівники поліції зупинили транспортний засобів під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування працівників поліції у ОСОБА_1 виявили ознаки алкогольного сп`яніння. Неодноразово поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 своєю поведінкою намагалась уникнути від проходження такого огляду. Під час події, працівниками поліції дії ОСОБА_1 були оцінені, як відмова від проходження огляду, що є порушенням п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Щодо відсутності безперервності відеозапису події, апеляційний суд встановив, що наявний відеозапис дійсно не є безперервним та складається з трьох фрагментів, але він свідчить про те, що під час події водій ОСОБА_1 мала ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась.

Отже зафіксовані вказаними відеозаписами обставини повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, а тому доказ у вигляді відеозапису є допустимим і належним.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 адвоката Мельнікова В.Є., залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 29.06.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/1964/23