Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2000/23
Провадження № 3/376/800/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" серпня 2023 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором Сквирської ЗЗСО №1 I-III ступенів ім.М.Ольшевського Сквирської міської ради Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.188-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії КХ № 000364 від 03.07.2023, ОСОБА_1 не виконав законні вимоги посадової особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань цивільного захисту, нагляду та контролю за станом захисту територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, викладених у наказі МВС України 09.07.2018 №579 «Вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», а саме: не забезпечено вільні входи та виходи до фонду захисних споруд та не забезпечено вільний доступ усередину їх приміщень, можливість користування ними особами з інвалідністю та іншими маломобільними групами населення і мати достатню пропускну спроможність.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, провину не визнав, надав суду клопотання з проханням закрити провадження по справі, оскільки обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, зазначив, що укриття 15.06.2023 як і завжди було відчиненим, черговий сторож був присутнім на робочому місці, разом з тим, працівники поліції намагались відкрити та зафіксувати закритими інші двері в приміщенні школи, які ведуть до господарського приміщення та не мають жодної позначки «укриття» на відміну від входу до укриття, на підтвердження чого надав фотокартки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, частиною 1 статті 188-16 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань цивільного захисту, нагляду та контролю за станом захисту територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, щодо розроблення та реалізації заходів у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

На підтвердження факту вчинення правопорушення до протоколу додано:

- пояснення ОСОБА_1 , в яких останній винним себе не визнав.

-копія наказу від 20.01.2023 за №2-Г «Про призначення відповідального за використання найпростішого укриття, пожежну та техногенну безпеку в закладі», згідно з яким відповідальною особою визначено ОСОБА_4

-копію наказу від 02.06.2023 №3-Г «Про виконання доручення, відповідно до якого з метою безперебійного функціонування укриття закладу завідуючому господарством та відповідальному за укриття ОСОБА_4 доручено розробити графік чергування персоналу

-графік чергування відповідальних осіб, затверджений керівником ЗЗСО ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відповідальним в період часу з 20.00 до 08.00год. за укриття є сторож закладу.

-рапорт ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, яким до чергової частини повідомлено, що 15.06.2023 о 04.27 під час перевірки укриття було виявлено, що доступ до нього відсутній та воно являється зачиненим.

-відеодиск з фіксацією закритих дверей та телефонної розмови.

Разом з тим, в ході перегляду наданого відеозапису, встановлено, що працівниками поліції знято на відеокамеру зачинені двері збоку приміщення Сквирського ЗЗСО №1, яке не має на собі та поруч із дверима жодних ознак, що вказані двері ведуть до укриття.

В той час, як ОСОБА_1 надано до суду фотокартки із зображенням входу до укриття, а саме центральних дверей закладу, яке містить табличку із написом «Місце для укриття», напрямок входу та номера телефонів чергових/відповідальних осіб.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка нічний сторож Сквирського ЗЗСО №1 ОСОБА_2 пояснив, що 15.06.2023 на світанку побачив автомобіль працівників поліції, вийшов на двір перед входом до школи, перекурив, з поліцейського автомобіля ніхто не виходив, тому він повернувся в приміщення закладу. Пояснив, що укриття знаходиться в середині закладу, вхід до нього здійснюється через центральні вхідні двері, укриття є завжди відчинене і тієї ночі ніхто до нього не заходив, працівники поліції також не проходили.

Покази свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що працює судовим охоронцем в приміщенні Сквирського районного суду Київської області, яке розташовано навпроти школи, на світанку 15.06.2023 він на порозі зустрічав прибиральницю, бачив як під`їхав автомобіль працівників поліції, але з нього ніхто не виходив, бачив як з приміщення школи виходив сторож. Щодо приміщення укриття пояснив, що двері до нього були прикриті, але не зачинені на замок.

В судове засідання викликалась провідний інспектор відділу запобігання НС Білоцерківського РУ ГК ДСНС України у Київській області Денисенко М. П., однак остання до суду не з`явилась.

Свідки правопорушення в протоколі не зазначені.

Аудіозапис телефонної розмови, зафіксованої на диску не ідентифікує особу співрозмовника та сам по собі не несе жодного доказового значення при розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином суду не надано жодних допустимих та належних доказів закритого укриття в Сквирський ЗЗСО №1 ім.М.Ольшанського 15.06.2023 о 04.28год., а відтак і не встановлено судом відповідальності ОСОБА_1 за невиконання законних вимог посадової особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань цивільного захисту, нагляду та контролю за станом захисту територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру

За усталеною практикою ЄСПЛ, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість особи лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

За приписом п.1ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за правопорушення, яке ставиться йому у провину через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-16 КУпАП, оскільки належних і допустимих доказів які б «поза розумним сумнівом» доводили факт його провини, суду не надано, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збіру провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.188-16 ч.1,247 п.1,283,284,294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-16 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником чи захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя І. Г. Батовріна