Справа№938/431/23
Провадження № 3/938/229/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, фізичної особи-підприємця, одруженої, зареєстрованої та проживаючої, за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_2 ;

захисника: Бельмеги М.В.

в с т а н о в и в:

до Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437177 від 14.06.2023, ОСОБА_1 , 14 червня 2023 року близько 13.30 год. здійснила продаж слабоалкогольної продукції, а саме одну банку пива марки "Перша приватна броварня", ємністю 0,5л., чим порушила наказ ОВА №12 (із змінами) та здійснила дану торгівлю без ліцензії, чим порушила вимоги ст.3,19 Господарського кодексу України, ст.11 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів", за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що у неї в оренді перебуває магазин -кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в якому вона зберігала пиво, яке придбала для власних потреб, а саме для свого чоловіка. 14.06.2023 у магазин зайшов невідомий їй мужчина з дитиною, який придбав морозиво, а також спитав чи має вона пиво, на що вона відповіла, що вона не здійснює торгівлю пивом, однак продала йому пляшку пива ємністю 0,5л, яке було придбане для власних потреб та знаходилося у магазині. Через 10 хвилин до приміщення магазину зайшли працівники поліції, сказали, що вона продала пиво та склали протокол. Особа, якій вона продала пиво до магазину не поверталася. Працівникам поліції вона добровільно видала 6 пляшок пива "Закарпатське" ємнісю по 2 л., яке вона придбала для чоловіка nа зберігала в магазині. Зазначила, що їй невідомо чи вилучали працівники поліції пиво яке вона продала, однак ой чоловік до магазину не повертався. Жодні кошти в неї не вилучали.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Бельмега М.В. просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 ставиться в порушення норми закону, які не мають жодного відношення до здійснення роздрібної торгівлі пивом.

Окрім того, захисник вважає, що відповідальність за порушення правил торгівлі пивом, передбачена на ч.1 ст. 164 КУпАП а статтею 156 КУпАП.

11.09.2023 через канцелярію суду особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якому вона зазначила, що своєї провини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнає, з наступних підстав. Зокрема звертає увагу на те, що диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП є банкетною, та встановлюючи відповідальність за порушення загального порядку здійснення господарської діяльності, відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють провадження господарської діяльності для якої потрібне одержання документів дозвільного характеру. Вважає, що у протоколі серії ВАВ №437177 від 14.06.2023 вказано норми законів, які не мають відношення до регулювання порядку здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, тобто фактично не вказано конкретно, яку саме норму спеціального закону, вона порушила. Зазначає, що діючим законодавством встановлена спеціальна норма Закону, яка передбачає відповідальність за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме, стаття 156 КУпАП. Вважає, що зазначене є безумовною підставою для закриття провадження у адміністративній справі, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статі 256 КУпАП закріплені вимоги, згідно яких у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися виключно в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, в якій уповноваженою на те особою зазначаються всі ознаки складу адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази винуватості такої особи.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, а також практики ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, частина 1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка для встановлення змісту ознак адміністративного правопорушення в певному діянні, відсилає до інших нормативних актів, в даному випадку на Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах та пального".

Враховуючи таку специфіку зазначеної норми, суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, яка ставиться в провину ОСОБА_1 має бути викладена з посиланням на положення (підпункт, пункт, частину, статтю) конкретного нормативного акту, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП та що саме не виконала чи скоїла особа, яка на думку поліцейських має бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Так, у протоколі серії ВАВ №437177 від 14.06.2023, зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 3,19 Господарського кодексу України, ст.11 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів", за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме здійснила продаж слабоалкогольної продукції без ліцензії.

В той же час, стаття 3 Господарського кодексу України розкриває зміст господарської діяльності та господарських відносин, а у статті 19 вказаного нормативно-правового акту йдеться про державний контроль та нагляд за господарською діяльністю. Жодних вимог необхідності отримання ліцензії для провадження певного господарської діяльності, вказані норми не містять.

У статті 11 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», про порушення якої також зазначено у протоколі, регулює порядок маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів йдеться про маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Зокрема частина перша вказаної норми містить положення про те, що на видимій стороні етикетки, або контретикетки, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та номер ліцензії на виробництво.

Однак вказано норма спеціального закону не містить вимог щодо необхідності отримання ліцензії для здійснення певного виду господарської діяльності.

Тобто, виходячи із системного аналізу зазначених у протоколі положень нормативних актів, слід зробити висновок, що вони не містять правил чи вимог за порушення яких , може наставати адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Слід звернути увагу на те, що статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Однак порушення наведених положень закону, у вину ОСОБА_1 не ставиться.

Об`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до статті 3 ГК України, порушення якої ставиться у вину ОСОБА_1 , під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво, як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Таким чином, обов`язковими ознаками господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року) та отримання прибутку. А відтак істотними ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164КУпАП є, по-перше, факт виробництва чи реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг за винагороду та, по-друге, систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 14 червня 2023 року близько 13.30 год. здійснила продаж слабоалкогольної продукції, а саме одну банку пива марки "Перша приватна броварня", ємністю 0,5 л.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437177 від 14 червня 2023 року не розкрито об`єктивну сторону правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки не зазначено кому саме ОСОБА_1 продала товар, не вказано, що такий продаж мав систематичний характер, не зазначено про отримання нею доходу від продажу вищезазначеного товару. До матеріалів справи не долучені відеоматеріали, які б підтверджували факт торгівлі ОСОБА_1 підакцизними товарами.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Щодо долучених до матеріалів справи письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 14.06.2023, в яких він зазначає, що 14.06.2023 придбав пиво ємнісю 0,5л в магазині «Мрія» в с.Яблуниця Верховинського району, то такі суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_3 викликався судом для отримання його пояснень безпосередньо в судовому засіданні, однак він на виклик суду не з`явився, хоча був повідомлений належним чином. Більше того, письмові пояснення ОСОБА_3 не містять інформації про вартість придбаного ним товару.

Не підтверджує вини ОСОБА_2 , її заява від 14.06.2023 згідно якої вона добровільно видала працівникам поліції 6 пляшок пива ємнісю по 2л. та вказала, що з цього приводу вину визнає.

Із вказаної заяви незрозуміло у чому саме визнає вину ОСОБА_1 . Більше того, сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене приходжу до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП не здобуто належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні зазначеного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.164, ст.ст. 247,251, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Роман ДЖУС