Справа № 126/1118/23
Провадження № 33/801/840/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2023 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП закрито відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою визнати винним водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, оскільки надав невірну оцінку наявним у справі доказам. Крім того, суд першої інстанції в постанові не надає правової оцінки протоколу, пояснення правопорушника та відеозапис який наявний в матеріалах справи.

В судове засідання правопорушник не з`явився з невідомих суду причин.

Потерпіла ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання. Через адвоката подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність і відсутність адвоката. В заяві зазначила, що апеляційну скаргу підтримує.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб.

Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати з огляду на таке.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог не дотримано.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 356260 від 12.05.2023 зазначено, що 12.05.2023 о 11:20 год., в с.Баланівка, Гайсинського району Вінницької області по вул. Зарічній, ОСОБА_2 , образливо чіплявся до ОСОБА_1 , висловлював непристойні слова, вирвав з рук телефон ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок та спокій громадянки ОСОБА_1 , тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно чином з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом диспозиції ст.173 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.

Від хуліганських слід відрізняти дії, які вчинені щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками. Такі дії можуть бути оцінені як хуліганство лише тоді, коли вони були поєднані із очевидним для винного порушенням громадського порядку та були на таку мету спрямовані.

Однією із форм дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, а також образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини.

Приймаючи рішення про закриття адміністративної справи у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина не доведена матеріалами справи, оскільки із самого протоколу вбачається, що події мали місце в с. Баланівка по вул. Зарічній, що виключає в даному випадку таку обов`язкову ознаку дрібного хуліганства як публічність з ознакою явної неповаги до суспільства та порушення громадського порядку і спокою громадян. Також не зазначено свідків, громадський порядок і спокій яких було порушено внаслідок дій ОСОБА_2 . Водночас, конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувся не на ґрунті хуліганства, а внаслідок особистого конфлікту.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки належним чином не проаналізував наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, не дав їм належної оцінки та зробив висновки, які суперечать матеріалам справи та нормам матеріального права.

Під час розгляду справи, суд не вжив відповідних заходів для встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, а саме не взяв до уваги протокол, відеозапис обставин події, який є в матеріалах справи для з`ясування усіх обставин справи, не дав правової оцінки поясненням учасників справи.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Згідно з ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в справі наявні наступні докази, а саме: - протокол про адміністративне правопорушення; наявні медичні довідки, які свідчать про завдання ОСОБА_1 та її дочці ОСОБА_3 моральної шкоди та письмові пояснення потерпілої, які підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та фрагмент відеозапису.

Аналізуючи склад адміністративного правопорушення слід зазначити наступне.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до протоколу ОСОБА_2 образливо чіплявся до ОСОБА_1 , висловлював непристойні слова, та вирвав з рук ОСОБА_1 її телефон.

Як вбачається із відеозапису автомобіль, яким керував ОСОБА_2 рухаючись по дорозі різко звертає в бік на узбіччя дороги по якій в цей час рухались ОСОБА_1 з дитиною, і виїхавши на узбіччя дороги зупиняється біля них.

Також, на відео зафіксовано, що з автомобіля, який зупинився різко вийшов ОСОБА_2 та запитуючи «ну що ти як мене знімала?» різко вихоплює з рук ОСОБА_1 мобільний телефон.

Відтак даними доказами підтверджено вину ОСОБА_2 у скоєнні хуліганства.

На дані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, та не перевіривши належним чином докази, які мають суттєве значення для повного та об`єктивного розгляду, внаслідок чого безпідставно закрив провадження в справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Крім того, відповідно до медичних довідок ОСОБА_1 зверталась до лікаря за медичною допомогою після нервового потрясіння викликаного неправомірними діями щодо неї та її дитини, що підтверджує завдання ОСОБА_1 шкоди здоров`ю.

Зазначені порушення ОСОБА_2 вказують на наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Вказане узгоджується з вище переліченими доказами, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вказав, що події мали місце в с. Баланівка по вул. Зарічній, що виключає в даному випадку таку обов`язкову ознаку дрібного хуліганства як публічність з ознакою явної неповаги до суспільства та порушення громадського порядку і спокою громадян, апеляційний суд вважає хибними.

Так громадське місце характеризується своєю суспільною значущістю, для задоволення культурних, ідеологічних, політичних, естетичних, економічних, та інших інтересів багатьох людей, що передбачає вільний доступ і їх спільне використання необмеженою кількістю людей. Під такі ознаки окрім іншого підпадають і вулиці. Громадський порядок це система суспільних відносин, що виникають та існують здебільшого в громадських місцях, що ґрунтується на дотриманні норм права й інших соціальних норм, спрямованих на забезпечення особистої безпеки громадян та громадської безпеки, та створення сприятливих нормативних правових умов для праці та відпочинку людей, основаних на дотриманні прав і свобод людини та громадянина, повазі до їхньої честі, гідності, соціальної моралі.

Відтак, висновок суду, що вулиця не є громадським місцем, є помилковим.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції також дійшов помилкового висновку, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувся не на ґрунті хуліганства, а внаслідок особистого конфлікту, оскільки дані обставини не підтверджені матеріалами справи.

Так, з пояснень ОСОБА_2 , слідує, що 12.05.2023, близько 11:20 год., він їхав на своєму автомобілі з дружиною ОСОБА_4 від знайомої ОСОБА_5 .. Під час руху, ОСОБА_2 , помітив, що ОСОБА_1 здійснює відеофіксацію руху автомобіля на свій мобільний телефон. З цього приводу ОСОБА_2 зупинив автомобіль біля ОСОБА_6 та вийшов з нього. Підійшовши до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просив припинити здійснювати відеофіксацію автомобіля на мобільний телефон та видалити його так як на ньому містяться його персональні дані, зокрема державний номер автомобіля, який належить йому та на якому він їздить в зоні бойових дій, так як займається волонтерською діяльністю.

Як сам правопорушник так і сама потерпіла вказували на те, що вони особисто не були знайомі.

Згідно з даними матеріалів справи та заперечень ОСОБА_1 вбачається, що між сторонами існує конфлікт на ґрунті хуліганства, а не на ґрунті особистих неприязних відносин. Тому, в даному випадку, наявний мотив і умисел, спрямований на порушення громадського порядку.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що образливі чіпляння у громадському місці з боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 в присутності малолітньої дитини та виривання з її рук телефону, утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції розглянуто справу однобічно та прийнято рішення без з`ясування та перевірки всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення. В свою чергу, суд першої інстанції не вчинив усіх дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, не з`ясував чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Тому, дослідивши матеріали справи та відеозапис, в тому числі зміст протоколу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суддя апеляційної інстанції дійшла висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні вище зазначеного правопорушення, і як наслідок безпідставності висновків суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі у зв`язку із відсутності складу правопорушення.

Доводи апеляційної скарги знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, спростовують висновків суду та дають підстав вважати що судом першої інстанцій було порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Санкцією ст. 173 КУпАП передбачено накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно з вимогами ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та закрити провадження у справі; або скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Виходячи з матеріалів справи, враховуючи вимоги ст.ст. 23, 33 КУпАП, характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення та його наслідки, обставини, які призвели до дрібного хуліганства в громадському місці, дані про його особу, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також, що метою адміністративного стягнення є виховання особи, апеляційний суд вважає необхідним визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та застосовувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 119,00 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП відносно ОСОБА_2 , закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП - скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та застосовувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 119,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко