"07" вересня 2023 р. Справа № 363/1568/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079734 від 04.03.2023 року вбачається, що 04 березня 2023 року о 22 год. 00 хв. у м. Вишгород Київської області, вул. Фільмотехнічна, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис та у присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник адвокат Ющенко Руслан Сергійович, з`явилися. Будучи повідомленими про їх права та обов`язки, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ющенко Р.С. висловили заперечення проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та зазначили про необхідність закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях ознак вказаного правопорушення. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ющенко Р.С. надали пояснення наступного змісту.

04.03.2023 року до ОСОБА_1 зателефонував його побратим ОСОБА_2 , який повідомив, що він був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. У зв`язку з виявленням працівниками поліції у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, останній був відсторонений працівниками поліції від подальшого керування транспортними засобами. Зважаючи на необхідність доїхати додому, ОСОБА_2 попросив ОСОБА_1 приїхати до місця зупинки автомобіля та забрати його, на що ОСОБА_1 погодився.

У подальшому, як пояснив ОСОБА_1 , він приїхав до с. Нові Петрівці Київської області, тобто до місця, де відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 надав працівникам поліції свої документи, написав розписку, що він забирає автомобіль марки Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , під особисту відповідальність та зобов`язується не допускати ОСОБА_2 до подальшого керування транспортними засобами. Після оформлення всіх матеріалів працівники поліції повернули ОСОБА_1 всі документи та зазначили про можливість їхати. У зв`язку з цим ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 , будучи відстороненим від керування транспортними засобами, сів на переднє пасажирське місце у цьому ж автомобілі. При цьому, як зазначив ОСОБА_1 , в момент передачі йому автомобіля Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , у працівників поліції не було жодних підозр відносно того, що він може перебувати у стані алкогольного сп`яніння чи має його ознаки, тому вільно передали йому керування вказаним транспортним засобом. На додаток до цього ОСОБА_1 зазначив, що ані 04.03.2023 року, ані напередодні він не вживав алкогольні напої, оскільки має хвороби, які через свою специфіку та складність лікування унеможливлюють вживання ним алкоголю взагалі. На підтвердження вказаних обставин стороною захисту було надано копії медичної документації, що долучені до матеріалів даної справи.

Після цього, як було зазначено ОСОБА_1 , він разом з ОСОБА_2 поїхали додому. При цьому ОСОБА_1 не заперечував того факту, що саме він здійснював керування автомобілем Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , після його передачі йому у зв`язку з відстороненням ОСОБА_2 від керування транспортними засобами. Пізніше ОСОБА_1 проїхав блок-пост, де в них перевірили документи та зазначили про можливість їхати далі, однак майже одразу, як тільки вони проїхали блок-пост, їх зупинив екіпаж працівників поліції. ОСОБА_1 вийшов до працівників поліції, надав всі документи, пояснив ситуацію, що склалася. У процесі перевірки документів, як зазначив ОСОБА_1 , працівниками поліції було встановлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Через це працівники поліції почали вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що він дійсно відмовився, оскільки, як пояснив ОСОБА_1 у судовому засіданні та безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, він хотів пройти медичний огляд у незалежного лікаря, щоб підтвердити факт того, що він не вживав алкогольні напої. Оскільки працівники поліції продовжували наполягати на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння саме в КНП «Вишгородська ЦРЛ», то від його проходження ОСОБА_1 дійсно відмовився. У зв`язку з цим працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення і відносно нього.

У кінцевому підсумку ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування транспортним засобом та факту відмови від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначив, що 04.03.2023 року, тобто в день керування транспортним засобом, зазначеним у протоколі, він не вживав алкогольні напої та не перебував у стані алкогольного сп`яніння, інакше б йому не передали керування автомобілем ОСОБА_2 . На додаток до цього ОСОБА_1 зазначив, що його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була мотивована його бажанням пройти огляд у незалежного лікаря з метою об`єктивності та достовірності результатів такого огляду. У зв`язку з цим ОСОБА_1 зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

У судове засідання викликався та з`явився інспектор Вишгородського ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції Велігорський Олег Вікторович, який надав наступні пояснення з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

04.03.2023 року в вечірній час на блок-посту, що розташований у с. Демидів Київської області, було зупинено автомобіль Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , керування яким на той момент здійснював ОСОБА_2 . У зв`язку з виявленням в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та відсторонено від керування транспортними засобами. Внаслідок цього ОСОБА_2 викликав ОСОБА_1 до місця зупинки автомобіля та попросив останнього забрати його з автомобілем і підвезти додому.

У подальшому, як пояснив капітан поліції ОСОБА_3 , вже близько о 22 годині 04.03.2023 року під час виконання службових обов`язків у складі екіпажу з поліцейським Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 , він рухаючись на службовому автомобілі разом побачили автомобіль Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , який рухався у напрямку м. Вишгород, виляючи по дорозі з одного боку в інший бік. Вказаний автомобіль проїхав блок-пост, що розташований у с. Нові Петрівці, після чого вони вирішили його зупинити для перевірки документів. Для зупинки автомобіля, як зазначив капітан поліції ОСОБА_3 , вони використовували спеціальний звуковий сигнал та проблискові маячки синього та червоного кольорів. Після зупинки автомобіля капітан поліції ОСОБА_3 підійшов до автомобіля, за кермом якого сидів ОСОБА_1 . При цьому у судовому засіданні капітан поліції ОСОБА_3 зазначив, що в нього немає жодних сумнівів щодо того, що за кермом автомобіля Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , був саме ОСОБА_1 . У свою чергу, як було зазначено у судовому засіданні, на передньому пасажирському сидінні вказаного транспортного засобу, сидів чоловік у військовій формі.

У подальшому, як зазначив капітан поліції ОСОБА_3 , ним було здійснено перевірку документів ОСОБА_1 , у ході якого встановлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота. При цьому у судовому засіданні капітан поліції ОСОБА_3 пояснив, що між блок-постом, на якому було зупинено ОСОБА_2 та передано керування ОСОБА_1 , та блок-постом, за яким було зупинено вже самого ОСОБА_1 , відстань складає приблизно 12 кілометрів, протягом якої розташовані магазини, в яких можлива як реалізація алкогольних напоїв, так і розпивання. У зв`язку з цим при здійсненні зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у них не виникло жодних розумних сумнівів щодо можливості перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, капітан поліції ОСОБА_3 зазначив, що ним було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі КНП «Вишгородська ЦРЛ». При цьому, як пояснив капітан поліції ОСОБА_3 , вони пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме в КНП «Вишгородська ЦРЛ», оскільки водія було зупинено на території м. Вишгород Вишгородського району Київської області, а тому вказаний медичний заклад є найближчим з усіх наявних, що можуть проводити огляд водіїв на стан сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. На додаток до цього капітан поліції ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно говорив про бажання пройти огляд на стан сп`яніння у своїй лікарні, у незалежного лікаря, однак не просив доставити його туди, а навпроти відмовлявся їхати з працівниками поліції до будь-якого медичного закладу. У зв`язку з цим працівниками поліції було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за фактом відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання також викликався та з`явився поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_4 , який з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення надав пояснення, які за змістом аналогічні поясненням капітана поліції ОСОБА_3 . На додаток до цього старший сержант поліції ОСОБА_4 підтвердив, що ними дійсно було зупинено автомобіль Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , однак точної причини його зупинки він не пам`ятає. Старший сержант поліції ОСОБА_4 у судовому засіданні запевнив, що водієм даного автомобіля був саме ОСОБА_1 , в якого і було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота. Однак на їх вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі, ОСОБА_1 дійсно відмовився під відеозапис та у присутності двох свідків, зазначивши про бажання пройти огляд у свого незалежного лікаря. Відносно ОСОБА_1 було складено відносно протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за фактом відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсторонено від керування транспортним засобом.

У судове засідання також викликалися свідок ОСОБА_2 , свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, свідки у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового засідання, від них не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності вказаних свідків.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079734 від 04.03.2023 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є здійснення ним керування автомобілем Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , 04.03.2023 року о 22 год. 00 хв. у м. Вишгород Київської області на вул. Фільмотехнічна.

У судовому засіданні ані сам ОСОБА_1 , ані його захисник адвокат Ющенко Р.С. не заперечували факту того, що ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем у зазначені в протоколі час та місці. Навпроти, стороною захисту було надано пояснення, з яких слідує, що 04.03.2023 року ОСОБА_1 погодився допомогти своєму побратиму ОСОБА_2 , якого працівниками поліції було відсторонено від керування транспортними засобами у зв`язку з наявністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З пояснень сторони захисту встановлено, що транспортний засіб Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , після відсторонення від його керування ОСОБА_2 , був переданий ОСОБА_1 , який сів за кермо вказаного автомобіля та повіз ОСОБА_2 додому. У подальшому вказаний автомобіль було зупинено працівниками поліції у м. Вишгород, майже одразу після блок-посту, що розташований у с. Нові Петрівці. При цьому безпосередньо перед моментом зупинки, а також після зупинки за кермом вказаного автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , з приводу чого останній не заперечував.

Зазначені відомості повністю узгоджуються з поясненнями опитаних у судовому засіданні капітана поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_4 , які зупиняли автомобіль Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та складали відносно нього спірний протокол. На додаток до цього працівники поліції у судовому засіданні запевнили, що немає жодних розумних та обґрунтованих сумнівів щодо того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування вказаним автомобілем.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 7), які, як вбачається з їх тексту, власноручно були ними написані, вбачається, що 04.03.2023 року ОСОБА_1 приїхав забрати автомобіль Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , який під розписку йому передав екіпаж поліції у зв`язку з відстороненням ОСОБА_2 від керування транспортними засобами. Пізніше, як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 , він був зупинений екіпажом поліції, які виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у вказаних письмових поясненнях, що власноручно написані ОСОБА_1 , також підтверджується факт керування автомобілем Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , зокрема, факт прийняття керування ним під розписку від працівників поліції, факт зупинки екіпажом поліції. Вказані письмові пояснення повністю узгоджуються та відповідають поясненнями ОСОБА_1 , які були надані ним у судовому засіданні.

При дослідженні наявного у матеріалах справи CD-R диску (а.с. 11) судом, що на ньому наявні три відеозаписи. З аналізу першого відеозапису під назвою «0000000__0016» тривалістю 01 хв. 12 сек. судом встановлено, що він зроблений на нагрудну камеру працівника поліції, що розміщена на його форменому одязі, обставини та події, зафіксовані на відеозаписі, датуються 04.03.2023 року початком 22 години вечора.

Крім того, з вказаного відеозапису безпосередньо вбачається, що 04.03.2023 року о 22 годині працівники поліції на службовому автомобілі рухаються за автомобілем Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , після чого здійснюють його зупинку. Вказаний автомобіль зупиняється біля узбіччя, вмикаючи сигнал аварійної сигналізації. Безпосередньо одразу після зупинки, як вбачається з відеозапису, з водійського місця вказаного автомобіля виходить ОСОБА_1 , після чого на вимогу працівників поліції надає документи для перевірки. У цей же час встановлюється, що всередині вказаного автомобіля знаходиться ще один чоловік у військовій формі, який, однак, сидить на передньому пасажирському сидінні. При цьому з пояснень ОСОБА_1 , що зафіксовані на вказаному відеозаписі, підтверджується, що він везе свого товариша після складання відносно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також підтверджується факт їх нещодавньої зупинки на блок-посту. У цей же час, як видно з відеозапису, працівником поліції встановлюється наявність ознак алкогольного сп`яніння, а саме різкого запаху алкоголю.

Таким чином, сукупність об`єктивних обставин (перебування вказаного автомобіля у русі та здійснення зупинки, ввімкнення сигналу аварійної сигналізації, вихід ОСОБА_1 з водійського місця автомобіля), поведінка та заяви ОСОБА_1 , що зафіксовані на першому відеозаписі, безпосередньо підтверджують факт здійснення ним керування автомобілем Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , о 22 годині 04.03.2023 року.

Будь-яких обставин, фактів та відомостей, що давали б суду розумні та обґрунтовані підстави ставити під сумнів належність, допустимість, достовірність вказаного відеозапису не встановлено, а учасниками справи не надано, внаслідок чого вказаний доказ характеризується всіма властивостями, що необхідні для збереження ним доказової сили та покладення в основу остаточного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що учасниками справи не заперечувалося, а наявними матеріалами справи і доказами підтверджено, суд приходить до категоричного висновку щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , о 22 годині 04.03.2023 року. Таким чином, суд вважає доведеною та обґрунтованою першу частину інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

При цьому суд звертає увагу, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння здійснюється також у спеціально визначеному порядку.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Аналогічні положення закріплені в Інструкції № 1452/735, у розділі ІІІ якої також закріплено конкретний порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

З наведеного слідує, що у випадку незгоди водія транспортного засобу проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки автомобіля, то огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, що входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право на проведення огляду водіїв транспортних засобів. При цьому забезпечення проведення такого огляду покладається саме на працівників поліції, якими здійснюється складання направлення на огляд, форма та зміст якого затверджені чинним законодавством, а також забезпечується безпосереднє доставлення водія до відповідного медичного закладу.

У свою чергу у п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, чинним законодавством закріплено обов`язок водіїв лише на вимогу працівників поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Такому обов`язку водія корелює чітко встановлена законодавством процедура проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України, що передбачена ст. 130 КУпАП, може наставати тоді і лише тоді, коли водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, який пропонувалося йому пройти працівниками поліції у встановленому законодавством порядку.

У судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 , капітана поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_4 судом встановлено, що після зупинки автомобіля Skoda, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Дана ознака алкогольного сп`яніння передбачена приписами п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 та дає працівникам поліції законні підстави вимагати від водія проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже, як встановлено судом, були наявні законні підстави для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У свою чергу, як слідує з пояснень учасників судового провадження, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Судом встановлено, що на долученому до матеріалів справи CD-R диску (а.с. 11) є також ще два відеозаписи під назвою «0000000__0018» тривалістю 01 хв. 52 сек. та «0000000__0019» тривалістю 01 хв. 44 сек., які так само зроблені на нагрудну камеру працівника поліції та є логічним, хронологічним продовженням першого відеозапису, що був досліджений судом вище.

При дослідженні вказаних відеозаписів судом підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. При цьому, як вбачається з другого відеозапису, ОСОБА_1 в обґрунтування причин своєї відмови зазначив, що не довіряє спеціальному технічному засобу працівників поліції. У зв`язку з цим, як слідує з другого відеозапису, працівники поліції неодноразово запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі КНП «Вишгородська ЦРЛ», що має право на проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 неодноразово на вимогу працівників поліції відмовився, зазначивши, що поїде до власного незалежного лікаря, в якого і пройде огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, як видно з досліджених відеозаписів, працівники поліції неодноразово роз`яснили ОСОБА_1 , що порядок проходження огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння не передбачає можливості водія вільно обирати будь-який медичний заклад та лікаря, в якого він бажає пройти такий огляд, на що ОСОБА_1 все одно надав свою відмову та зазначив, що поїде сам до лікаря без працівників поліції. Тобто, з відеозапису також підтверджується, що ОСОБА_1 не просив працівників поліції доставити його до медичного закладу, в якому він має бажання пройти огляд і не надав підтвердження того, що вказаний медичний заклад має право на проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Вищезазначені обставини, зафіксовані на відеозаписах, учасниками судового провадження не тільки не оспорювалися та не заперечувалися, але і були підтверджені. Досліджені відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції характеризуються всіма властивостями належності, допустимості та достовірності, будь-яких відомостей та обставин, що свідчили б про зворотне, судом не встановлено, а учасниками справи не надано. Тому суд вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо бажання пройти огляд на стан сп`яніння у власного лікаря, суд вважає їх неспроможним, оскільки встановлений чинним законодавством порядок огляду водіїв на стан сп`яніння передбачає обов`язок водія на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння лише у найближчому спеціальному медичному закладі, якому надано право на проведення огляду водіїв, протягом 2-х годин з моменту виявлення ознак сп`яніння. При цьому направлення та доставлення водія до медичного закладу забезпечується лише працівниками поліції. Чинне законодавство не передбачає ані можливості водія вільно обрати медичний заклад, в якому він бажає пройти огляд, ані можливість самостійного, без працівників поліції, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Навпроти, чинним законодавством закріплено обов`язок водія пройти на вимогу працівників поліції огляд на стан сп`яніння у спеціальному медичному закладі.

У свою чергу водій транспортного засобу, який на вимогу працівників поліції пройшов огляд у медичному закладі, може оспорити наданий висновок, оскільки він є доказом в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення і учасники справи не позбавлені можливості надавати інші належні, допустимі, достовірні докази на заперечення доказової цінності медичного висновку, виданого за результатами огляду. Вказаний висновок узгоджується з позицією КАС ВС, що була висловлена у Постанові від 11.11.2020 року у справі № 732/833/17.

Однак в межах даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку пропонувалося як пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він відмовився, так і в спеціальному найближчому медичному закладі КНП «Вишгородська ЦРЛ», на що ОСОБА_1 також відмовився, зазначивши, що сам поїде до свого незалежного лікаря. Працівниками поліції в повній мірі дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 від проходження у встановленому законодавством порядку огляду відмовився.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що інкриміноване ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас