ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1130/22 Номер провадження 33/814/1295/23Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.О. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем Іваниною А.В., за участі адвоката Грибовода В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 17.04.2022 року об 11.40 год. на 345 км а/д Київ-Харків-Довжанський на території Полтавського району Полтавської області керував автомобілем «ВMW 325» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що працівник поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не надав ОСОБА_1 направлення.

Крім того, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не встановлено.

Одночасно ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 10 березня 2023 року посилаючись на отримання копії судового рішення 21 квітня 2023 року.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення не надавав, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Грибовода В.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №229985 від 17.04.2022 року, направлення на огляд водія ТЗ до закладу охорони здоров`я, де вказано, що у ОСОБА_1 маються ознаки наркотичного сп`яніння та він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17 квітня 2022 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 в їх присутності від проходження запропонованого огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого інспектор поліції пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній в присутності двох свідків відмовився. Крім того, сам ОСОБА_1 при пропозиції працівників поліції пройти огляд у закладі охорони здоров`я не заперечував факту керування транспортним засобом.

При складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення 17.04.2022 року ОСОБА_1 із вчиненим правопорушенням погодився.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 також не заперечував факту керування транспортним засобом.

В апеляційній скарзі сам ОСОБА_1 не заперечує, що відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї Інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме те, що він не керував транспортним засобом, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «ВMW 325» д.н.з. НОМЕР_1 , є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційна інстанція також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому повинен знати в тому числі й наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.

Посилання адвоката на те, що провадження у цій справі підлягатиме закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, оскільки постанова районного суду прийнята після сплину наведеного строку, є безпідставними, такі доводи не ґрунтуються на матеріалах справи. Постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП прийнята 10 березня 2023 року, що підтверджується іншими доказами по справі, зокрема повісткою про виклик ОСОБА_1 до суду саме на 10.03.2023 року.

Так, ст.38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Суддею районного суду було дотримано вказаного строку і постанову прийнято до закінчення вказаного строку.

Посилання адвоката на скерування судового рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень після сплину строку для притягнення до відповідальності, що, на переконання адвоката, є підставою для закриття провадження у справі, є суб`єктивним трактування норм Закону та не узгоджується з положеннями КУпАП.

Що стосується доводів стосовно неналежного повідомлення ОСОБА_1 судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду протоколу, то вони не можуть бути визнані прийнятними, оскільки при складанні самого протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений із своїми правами передбаченими ст. 63 Конституції України та положеннями ст. 268 КУпАП, у тому числі й про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, а саме 10 травня 2022 року, що підтверджується особистим підписом, проте в судові засідання ОСОБА_1 як у визначений час, так і в подальшому до районного суду не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду суду не подавав.

Згідно з наявною довідкою від 04 травня 2022 року поштова кореспонденція в Полтавському районному суді не відправлялась у зв`язку з відсутністю поштових знаків.

ОСОБА_1 , знаючи про складання відносно нього 17 квітня 2022 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не цікавився наслідками розгляду справи, тобто не вживав заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що розгляд судом першої інстанції справи за відсутністю ОСОБА_1 є неупередженим з огляду на встановлені обставини об`єктивним.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко