ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 Справа №607/16143/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку с. Шили Збаразького району Тернопільської області, неодружену, непрацюючу, жительку АДРЕСА_1 ,

за ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено в судовому засіданні, 20 серпня 2023 року о 09 год. 40 хв. громадянка ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , здійснила незаконний обмін валютних цінностей, як засобів платежу, а саме продала громадянці ОСОБА_2 50 євро по курсу 41,00 грн. за один євро, за один платіж надала грошові кошти в сумі 2050 грн., чим порушив ч.3 ст.6 ЗУ «Про валюту і валютні операції», за що передбачено відповідальністьст.162 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.162 КУпАП знайшла своє підтвердження, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Таким чином, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім цього, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 162 КУпАП України, порушенням правил про валютні операції є незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

Відповідно до п. 13 Постанови правління національного банку України від 02.01.2019 року № 1 «Про затвердження Положення про структуру валютного ринку України, умови та порядок торгівлі іноземною валютою та банківськими металами на валютному ринку України» до валютно-обмінних операцій належать: купівля у фізичних осіб-резидентів і нерезидентів готівкової іноземної валюти за готівкові гривні; продаж фізичним особам-резидентам і нерезидентам готівкової іноземної валюти за готівкові гривні; обмін готівкової іноземної валюти однієї іноземної держави на готівкову іноземну валюту іншої іноземної держави.

Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ «Про валюту і валютні операції» торгівля валютними цінностями здійснюється виключно через уповноважені установи, які отримали ліцензію на таку діяльність відповідно до статті 9 цього Закону.

Крім визнання вини самою ОСОБА_1 , її вина у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №974310 від 20.08.2023 року; рапорті старшого ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 20.08.2023 року; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 20.08.2023 року; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 20.08.2023 року; письмових поясненнях ОСОБА_3 від 20.08.2023 року; письмових поясненнях ОСОБА_4 від 20.08.2023 року; рапорті інспектора - чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 20.08.2023 року; постанові про здачу 50 євро на депозитний рахунок УФЗБО ГУНП в Тернопільській області від 21.08.2023 року; квитанції № 003080 від 23.08.2023 року.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, тобто незаконний продаж, валютних цінностей як засобу платежу, і тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Згідно ст. 162 КУпАП, незаконний продаж валютних цінностей, як засобу платежутягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією валютних цінностей.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винної, повне визнання нею своєї вини, те, що вона вперше притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ст. 162 КУпАП у виді попередження з конфіскацією валютних цінностей, а саме грошових коштів в сумі 2050 (дві тисячі п`ятдесят) гривень, які згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №974310 від 20.08.2023 року були вилучені у останньої, та які знаходяться на депозитному рахунку УФЗБО ГУНП в Тернопільській області, що на думку суду, що є необхідним та буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею в майбутньому нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 162, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження з конфіскацією в дохід держави вилучених валютних цінностей, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №974310 від 20.08.2023 року, а саме чотири купюри номіналом 500 (п`ятсот) грн., одна купюра номіналом 50 (п`ятдесят) грн., які відповідно до постанови старшого ДОП СДОП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 21 серпня 2023 року знаходяться на депозитному рахунку УФЗБО ГУНП в Тернопільській області.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяС. В. Кунцьо