Справа № 478/1059/23 Провадження № 3/478/371/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., при секретарі Луговській А.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшли на розгляд матеріали справи про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП з підстав, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 167178 від 23.08.2023 року.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 23.08.2023 року близько 13 год. 00 хв., по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , який є власником собаки породи «Алабай», вигулював свою собаку в неустановленому для вигулу собак місці без намордника та повідка.

Такі дії ОСОБА_1 особою яка склала протокол про адміністративне правопорушення були кваліфіковані за ч. 2 ст. 154 КУпА, як вчинені особою повторно, протягом року.

ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, на судовий розгляд справи не з`явився, будь-яких пояснень по суті вчиненого правопорушення не надав. Враховуючи те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких дій з його боку, спрямованих на визначення результату розгляду справи відносно нього, не вчинялось, тому в силу ч. 1 ст. 268 КУпАП справа розглядається за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення правопорушника, суд приходить до наступного висновку.

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників чи в не відведених для цього місцях.

Диспозиція ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за дії, передбачені частинами першою цієї статті, вчинені особою повторно, протягом року.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, суд враховує, що ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП, підлягає встановленню повторність такого правопорушення.

Разом із тим у розділі протоколу серія ВАВ № 167178 від 23.08.2023 року у графі «чи притягався (лася) до адміністративної відповідальності» поліцейським, який склав протокол було зазначено що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягався.

У графі «суть правопорушення» поліцейським, який склав вказаний протокол, нічого не вказано про повторність правопорушення, що є обов`язковою ознакою ч. 2 ст. 154 КУпАП, не вказано також коли мало місце перше правопорушення, яке дозволяє кваліфікувати дії ОСОБА_1 як повторне правопорушення.

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява №926/08) у випадку «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Тобто елементами об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, є вчинення саме повторно протягом року одного з діянь, передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії серія ВАВ № 167178 від 23.08.2023 року, в ньому працівником поліції, не дивлячись на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, не зазначенопро те, що порушення ним вчинено повторно протягом року після вчинення раніше одного з діянь, передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП, а також того, коли та яке саме діяння нею було вчинено раніше.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП (вчинення повторного правопорушення), що прямо зазначено в диспозиції даної статті.

Матеріали адміністративної справи також не містять копії постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП.

За змістом статей 7, 251, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі доказів, зібраних особами, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

З огляду на наведене суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення обмежений лише тими обставинами правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії серія ВАВ № 167178 від 23.08.2023 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Те, що правопорушення вчинено повторно має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку органами Національної поліції.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії серія ВАВ № 167175 від 23.08.2023 року складений без дотримання вимог процесуального закону, викладене в ньому обвинувачення є неконкретним, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У протоколі серія ВАВ № 167175 від 23.08.2023 року поліцейським, який його склав, не зазначено про повторність правопорушення протягом року та не описано дії, що утворюють повторність правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи засади законності та презумпції невинуватості, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , що є обов`язком елементом суб`єктивної сторони правопорушення у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 154 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 154, п. 1 ч. 1 ст. 247, 283 - 285 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Х.В.Іщенко