Справа № 167/969/23
Номер провадження 3/167/604/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

за участі:

секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвокатки І.С. Стретович,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої адвокатки Ю.В. Фурман,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 ( місто Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Пожарки Рожищенського району, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, пенсіонерки, інваліда ІІ-ї групи, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 756338 від 01.09.2023 року, ОСОБА_1 01 вересня 2023 року біля 11 год 00 хв, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно висловила погрози ( образи) та виразилась нецензурними словами в сторону своєї невістки ОСОБА_2 , яка проживає по сусідству, внаслідок чого останній була завдана шкода психічному здоров`ю, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не визнала і суду пояснила, що після того, як її син - ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_2 , пропав безвісти за особливих обставин, а саме зник безвісти у зв`язку із воєнними діями російської федерації проти України, між нею та невісткою ОСОБА_2 погіршилися стосунки. Зокрема, вони не можуть дійти згоди щодо користування майном: городом, сіном, бетономешалкою, причіпом тощо, і також ОСОБА_2 не дає можливості спілкуватися з онукою донькою її сина ОСОБА_4 . 01 вересня 2023 року між нею та ОСОБА_2 також виник черговий конфлікт з приводу сіна і бетономешалки та причіпа, який переріс у взаємні звинувачення та образи. Вона не заперечує, що вживала відносно ОСОБА_2 образливі слова, проте зробила це на негативних емоціях. ОСОБА_2 викликала працівників поліції, які склали протоколи про вчинення домашнього насилля відносно них обох. Не вбачає в своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

З метою забезпечення змагальності сторони захисту та сторони, яка сприяє притягненню до відповідальності, недопущення ситуації, коли особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом, а також враховуючи висновки Європейського суду з прав людини в справі « Бантиш та інші проти України», постановою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 06.09.2023 року залучено до участі у справі прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ( ас 41-42), оскільки ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 стаття 173-2 КУпАП не визнає.

Прокурор в судове засідання не з`явився, оскільки на думку першого заступника керівника окружної прокуратури О. Олішкевича, прокурори Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури позбавлені законної можливості прийняти участь у розгляді Рожищенським районним судом адміністративного протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП ( ас 50-51).

Враховуючи ту обставину, що судом було вжито всіх, передбачених чинним законодавством, процесуальних заходів для забезпечення дотримання принципу змагальності і рівності учасників адміністративного провадження при розгляді даних адміністративних матералів, а також ураховуючи те, що інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представляють та захищають адвокати, суд доходить висновку, що неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи по суті.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно між нею та її свекрухою склалися неприязні стосунки, оскільки вони не можуть дійти згоди щодо користування майном.

01.09.2023 року близько 11 год за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 , і по АДРЕСА_2 , між нею та свекрухою ОСОБА_1 виник черговий конфлікт з приводу сіна, причіпа і бетономешалки. ОСОБА_1 звинуватила її в подружній невірності ОСОБА_3 , висловлювалася в її сторону нецензурним та образливими словами, чим спричинала психологічну травму.

Просить суд ухвалити законне і справедливе рішення.

Для з`ясування дійсних обставин справи в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які в судовому засіданні пояснили, що були свідками події 01.09.2023 року близько 11 год за адресою: АДРЕСА_3 , та були свідками того, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 виник побутовий конфлікт з приводу користування майном і ОСОБА_1 звинуватила ОСОБА_2 в подружній невірності ОСОБА_3 , висловлювалася в її сторону нецензурним та образливими словами.

Крім того, суд дослідив наступні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 756338 від 01.09.2023 року ( ас 3); копію рапорту інспектора-чергового ВПД № 1 ( м Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області М.В. Жука від 01.09.2023 року ( ас 7-8); копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.09.2023 року ( ас 9-10); письмові поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 від 01.09.2023 року ( ас 11, 12, 13, 14, 15, 16); копію термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 від 01.09.2023 року ( ас 17); довідку про склад сім`ї від 01.09.2023 року ( ас 18); характеристику за місцем проживання на ОСОБА_1 від 01.09.2023 року ( ас 19).

Заслухавши показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , показання свідків, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та всі долучені до нього матеріали, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За положеннями статті 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про

адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за частиною 1 статті 173 -2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У даному випадку, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , умисно висловила погрози ( образи) та виражалась нецензурними словами в сторону своєї невістки ОСОБА_7 , яка проживає по сусідству: АДРЕСА_1 , чим вчинила домашнє насилля психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України « Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII ( далі Закон).

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають ( проживали) однією сім`єю, але не перебувають ( не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між

собою, незалежно від того, чи проживає ( проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність ( з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил ( фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування всіх вищевказаних ознак, а у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак домашнього насильства. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця між конфліктом і насильством полягає у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння, поваги, терпимості тощо між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відсутня і 01.09.2023 року близько 11 год між ними мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

У даному випадку, з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд доходить висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на заподіяння шкоди психічному у здоров`ю ОСОБА_2 , оскільки у той час, як у цій ситуації, мав місце саме побутовий конфлікт між ними.

До того ж, про неприязні відносини між учасниками конфлікту свідчать показання свідків.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання погроз, образ, нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливе завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді можливого заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у Протоколі, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а, відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить статті 62 Конституції України.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зауважує, що він позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі « Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У звязку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Тож, суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень статті 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування « поза розумним сумнівом», тобто, суд позбавлений можливості встановити їх із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

При цьому, суд звертає увагу, що пояснення ОСОБА_2 хоча й містять у собі посилання на завдання шкоди її психічною здоров`ю, однак, в чому саме полягала така шкода, зокрема, є незрозумілим. Тобто, що саме змусило ОСОБА_2 побоюватись за свою безпеку, який саме прояв мала її емоційна невпевненість чи нестабільність.

Тобто, суд не встановив наявності у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Окрім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням ( проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, з урахуванням того, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 цього Кодексу.

Крім того, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , яка є інвалідом 2-ї групи, оскільки вона не піддається адміністративному стягненню за таких умов.

Керуючись частиною 1 статті 173-2, пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статтею 173-2 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 756338 від 01.09.2023 року закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька