П О С Т А Н О В А

Іменем України

"13" вересня 2023 р. Справа153/1248/23

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працює директором ДЮСШ, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 10.08.2023 о 01 годині 11 хвилин по вул.Данила Нечая в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, керував автомобілем MITSUBISHI Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в Ямпільський ЦРЛ, згідно висновку алкогольне сп`яніння 0,85 проміле.

ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 09.08.2023 до нього в гості приїхали брат з дружиною та їх син з вагітною дружиною. Вони засиділися і вже була комендантська година. Його племінник ОСОБА_2 запропонував, щоб вони поїхали до батьківської хати. За кермом автомобіля був племінник. Вони під`їхали до будинку, зупинились на перехресті вулиць Д.Нечая Замостянська, всі вийшли з автомобіля, племінник з дружиною пішли до будинку, а він мав забрати з автомобіля документи та закрити його. В цей час під`їхали працівники поліції, та сказали, що вони порушили комендантську годину і почули від нього запах алкоголю. У зв`язку з тим, що то був його автомобіль, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, а в разі відмови, стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на що він погодився, хоча в той час автомобілем він не керував. Він не повідомляв працівникам поліції про те, що за кермом автомобіля був його племінник, оскільки боявся, щоб в нього не було проблем.

Аналогічні доводи ОСОБА_1 викладені у його письмових поясненнях, наданих суду 13.09.2023 за вх.№5445, в яких він зазначив, що 10.08.2023 біля 01 години 00 хвилин на його власному автомобілі MITSUBISHI Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився його племінник ОСОБА_3 , вони рухались від його будинку в сторону до перехрестя вулиці Д.Нечая Замостянська, щоб довезти до будинку батьків племінника з його вагітною дружиною. Також в автомобілі знаходився його рідний брат ОСОБА_4 з дружиною. Оскільки дружина племінника вагітна і вона боялася ввечері йти додому вулицею, племінник попросив автомобіль. Він також поїхав разом з ними, щоб забрати потім з автомобіля документи і назад повернутись пішком додому. Зупинившись на перехресті вулиць Д.Нечая Замостянська, вони всі вийшли з автомобіля, племінник з дружиною пішли до будинку, а він мав забрати з автомобіля документи та закрити його. В цей час під`їхали працівники поліції, та сказали надати документи на автомобіль, що він і зробив. Потім працівник поліції сказав, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння і запропонував на місці пройти огляд на стан сп`яніння. Спочатку він відмовлявся, оскільки не керував транспортним засобом. Потім, щоб не створювати спірної ситуації, оскільки він порушив правила комендантської години, він погодився пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні. Лікар освідував його і сказав, що він у стані алкогольного сп`яніння та написав висновок та передав його поліцейському. Після освідування в лікарні, поліцейські, не з`ясовуючи жодних обставин, склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення. Не погодившись з вказаним протоколом, він відмовився його підписувати, оскільки він не керував транспортним засобом. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу (пояснень свідків, відеофікасації), які б підтверджували факт керування ним автомобілем, як це зазначено в протоколі. Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №054960 від 10.08.2023; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; висновок 32 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.08.2023; розписку; рапорт заступника начальника СРПП відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Козюка В. від 11.08.2023; відеозаписи від 10.08.2023, а також заслухавши особисті пояснення ОСОБА_1 , дані ним в судовому засіданні, та письмові пояснення, додані до матеріалів справи, вважаю не доведеною його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, ознаками цього правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП України є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже, зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №054960 від 10.08.2023 суд не бере до уваги як доказ вини ОСОБА_1 , оскільки викладені в ньому обставини про керування ОСОБА_1 10.08.2023 о 01 годині 11 хвилин по вул.Данила Нечая в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, автомобілем MITSUBISHI Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, достовірно не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.27 Постанови від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , та безпосередньо виявили факт керування останнім транспортним засобом, що дало би підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

Із наданого працівниками поліції відеозапису неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_1 безпосередньо керував транспортним засобом MITSUBISHI Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , 10.08.2023 о 01 годині 11 хвилин по вул.Данила Нечая в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, оскільки не було зафіксовано рух транспортного засобу та його подальшу зупинку. Так, перший уривок відеозапису розпочинається о 01 год. 11 хв. 10.08.2023 та закінчується о 01 год. 12 хв. 20 сек. 10.08.2023, де чітко видно, що автомобіль не перебуває в русі, а знаходиться на узбіччі дороги, біля задніх дверей автомобіля, які були відчинені, знаходиться невідома особа. Наступне відео розпочинається вже через 1,5 хв., а саме о 01 год. 13 хв. 50 сек. 10.08.2023, на якому працівники поліції вже встановлюють особу ОСОБА_1 , який знаходиться поряд із автомобілем. Таким чином, відеозапис не є безперервним та ньому не було зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому у поліцейського не було законних підстав на проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 і направлення його до медичного закладу.

Будь-яких інших доказів про керування ОСОБА_1 10.08.2023 о 01 год. 11 хв. по вул. Данила Нечая в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом, зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 130, 221, 251, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець