Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника начальник управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці Тарнавський Ю.,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року, провадження у справі про порушення митних правил щодо
закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі в. о. заступника начальника начальник управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці Тарнавський Ю., вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що постанова ухвалена з порушенням вимог митного законодавства, оскільки у діях ОСОБА_7 прямий умисел, що полягав у несплаті митних платежів у повному обсязі, оскільки митницею виявлено товар, що не вказаний у товаросупровідних документах. Посилається на те, що ОСОБА_8 є робітником складу, який не проконтролював та помилково завантажив у транспортний засіб інший вантаж, що судом не досягнуто передбаченої ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи у дусі додержання законів та задля запобігання вчиненню нових правопорушень. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості безпосереднього предмету порушення митних правил та їх конфіскації згідно з санкцією цієї статті.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, провадження щодо якої у справі закрито, - ОСОБА_1 та адвоката Московича А. Я., яких належним чином повідомлено про розгляд апеляційної скарги. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності цих осіб, береться до уваги те, що адвокат Москович А. Я. 05.09.2023 направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , і що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення відхиляються з таких підстав.
Так, згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи диспозицію ч. 1 ст. 483 МК України, правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і при постановленні судового рішення.
Апеляційний суд вважає, що надані суду першої інстанції докази не визнаються достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, що зібраними у справі доказами не доведена вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, взявши до уваги листи фірми «Transexpress Intl. Spol. S.r.o.» від 12.10.2022, відповідно до яких відправку товарів здійснено не безпосередньо фірмою «Nika Roster Media SE», а фірмою «Transexpress Inti. Spol. S.r.o.» (Ostrava, Hermanice, Orlovska 791/40, PSC713 00, Czech Republic), яка згідно з чинним договором №1122 від 28.07.2022 надає фірмі «Nika Roster Media SE» послуги із збереженням товарів та оформлення митних (експортних) документів (а. с. 29, 51).
Так, у листі фірми «Transexpress Intl. Spol. S.r.o.» від 12.10.2022 (а. с. 29), який надсилався Закарпатській митниці, завантаження товарів для відправки відбувалося зі складу фірми «Transexpress Intl. Spol. S.r.o.» працівником складу ОСОБА_9 , який завантажив у вантажівку інші палети, ніж повинен був. При завантаженні товарів через неуважність він взяв до уваги кількість палет, а не асортимент товару, і завантажив не той асортимент товару, який визначений в інвойсах від 06.10.2022 №220236 (1 палета), №220237 (2 палети), №220238 (1 палета), а замість них завантажив товар, який перелічений в інвойсі від 06.10.2022 № 220240 (4 палети), який підлягав завантаженню на інший транспортний засіб.
У вказаному листі фірма «Transexpress Intl. Spol. S.r.o.» підтвердила, що відповідальною особою за оформлення митних декларацій є ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), а відповідальним за завантаження є працівник складу ОСОБА_9 .
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про обсяг повноважень ОСОБА_10 ( ОСОБА_2 ) за займаною ним посадою. Водночас, зміст письмових пояснень ОСОБА_1 свідчить про те, що він займався виключно оформленням митних документів на завантажений товар, що підтверджується листом фірми «Transexpress Intl. Spol. S.r.o.» від 12.10.2022. При цьому, наявність помилки ОСОБА_5 пояснює тим, що весь товар був упакований і розміщений на палетах, комірник вважав, що завантажив правильний товар, оскільки згідно з інвойсами №220236, №220238 та №220240 товару було по 4 палети. ОСОБА_5 також вказує на те, що при оформленні товаросупровідних документів виконував усе правильно та відповідно до інструкції клієнта. Зміст письмових пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) повністю підтверджує обставини, викладені у листах фірми «Transexpress Intl. Spol. S.r.o.» від 12.10.2022.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги і те, що зі змісту доводів апелянта вбачається, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_2 ), є робітником складу, який не проконтролював та помилково завантажив у транспортний засіб інший вантаж, тобто вказане свідчить про помилку при виконанні посадових обов`язків, а не про прямий умисел на незаконне переміщення товарів через митний кордон України.
Не підтвердженими будь-якими доказами визнаються і доводи апелянта про те, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), будучи громадянином іншої держави, і не будучи платником податків в Україні, діяв саме з метою несплати митних платежів у повному обсязі.
Тому, доводи апелянта про наявність у діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) прямого умислу на порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, апеляційний суд визнає безпідставними, позаяк у апеляційній скарзі представник митного органу не посилається на будь-які докази, що можуть підтвердити обґрунтованість доводів у цій частині, у тому числі докази, що безумовно свідчать про те, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) діяв з метою несплати митних платежів у повному обсязі.
Отже, із врахуванням вищевказаного та беручи до уваги те, що наявні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів, документів, що містить неправдиві відомості щодо найменування, асортименту, кількості та вартості товару, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 мав прямий умисел щодо заниження митної вартості виявлених митним органом товарів, оскільки будучи робітником складу, він не проконтролював та завантажив у транспортний засіб інший товар. На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції у повній мірі досліджено сукупність наявних у матеріалах справи доказів, на підставі яких констатовано, що дії ОСОБА_1 не свідчать про умисне порушення ним митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України.
Водночас, апеляційним судом береться до уваги і те, що матеріалами справи підтверджується, що відносно помилки у зазначенні найменування, асортименту, кількості та вартості товару, така мала місце через дії працівника складу - ОСОБА_11 , який завантажив у вантажівку інші палети, ніж повинен був. Разом із тим, відомостей про те, що допущення такої помилки призвело до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, або такі помилки допускаються систематично вказаним підприємством або його працівниками, суду не надано.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги також приписи таких нормативно-правових актів.
Так, відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння, як конкретне адміністративне правопорушення.
Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Безпосереднім об`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.
Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що посадова особа компанії відправника товару ОСОБА_5 діяв з умислом, спрямованим на порушення зазначених митних правил. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_5 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення. Таких доказів не було здобуто і під час розгляду апеляційної скарги.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Тарнавського Ю. про те, що у діях ОСОБА_7 є прямий умисел, який полягав у несплаті митних платежів у повному обсязі, оскільки митницею виявлено товар, що не вказаний у товаросупровідних документах.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України.
Досліджені судом докази на предмет належності, достатності та достовірності не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, на підставі повного та об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи доказів, апеляційний суд доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 ознак складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, поза розумним сумнівом не доведена.
З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника митного органу не підлягає задоволенню.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законність постанови суду першої інстанції про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , а тому підстави для зміни чи скасування цієї постанови відсутні.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Тарнавського Ю., доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що допущена при завантаженні товару помилка не звільняє отримувача (власника) товару від обов`язку сплати митних платежів при розмитненні товару.
Приймаючи рішення у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Митного Кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили порушення митних правил, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладаються на відповідних посадових осіб митних органів ; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб митних органів покладено обов`язок доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого порушення митних правил з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника начальник управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці Тарнавський Ю., залишити без задоволення .
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року, відносно громадянина Чеської Республіки ОСОБА_7 , залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН