П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника - Розман С.Ю., потерпілої - ОСОБА_2 , представника потерпілої - Овсепян К.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену відділом поліції № 1 Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи: ФОП " ОСОБА_3 ", місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 967036 від 22.06.2023, 11 червня 2023 року о 21 год. 58 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини, ОСОБА_4 , 2021 року народження, а саме вчинив сварку, висловлювався образливими словами, облив водою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не визнав. Пояснив, що того дня гуляв з сином в парку. Прийшли додому приблизно о 20 год. 30 хв. Через годину пішли купатися. Під час купання приїхала потерпіла ОСОБА_2 , яка у ході купання дитини взяла в руки тазик і вилила воду на себе, після чого викликала поліцію.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Розман С.Ю. додав, що ОСОБА_1 не обливав нікого водою. Жодного насильства з його боку не було. Вважає, що ОСОБА_2 свідомо інсценувала такі дії для виклику поліції з метою використання негативної характеристики ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи про визначення місця проживання дитини.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вони разом з ОСОБА_1 мають спільну дитину віком два з половиною роки. Проживають окремо. шлюб між ними не зареєстровано. Поведінка ОСОБА_1 є нестерпною.

Представник потерпілої - адвокат Овсепян К.А. повідомила про те, що між ОСОБА_1 та потерпіла перебувають у фактичних шлюбних стосунках близько 20 років, які після народження спільної дитини значно погіршились. Вони довго очікували дитину, однак, після народження сина у них почались суперечки щодо методів виховання дитини. У липні 2022 року між ними відбулась сварка. Складені протоколи як щодо ОСОБА_2 , так і щодо ОСОБА_1 . З січня 2023 року знову відбувались сварки. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Потерпіла жодних перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_1 не чинить. За місяць до події, яка стала підставою для складання протоколу, що розглядається, ОСОБА_1 подав позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, потерпілу ОСОБА_2 та її представника, вивчивши матеріали справи, та дослідивши належним чином зібрані у ній докази, суддя прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Частина 2 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню, домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

При цьому, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінуються дії, які полягають увчининні насильства психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини, ОСОБА_4 , 2021 року народження, а саме: вчинив сварку, висловлювався образливими словами, облив потерпілу водою.

На підтвердження вищевказаних обставин, посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення надала, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, електронний рапорт інспектора поліції про вчинення сварки, письмову заяву ОСОБА_2 , в якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2022 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Водночас, на переконання судді, зібрані у справі докази, не підтверджують "поза розумним сумнівом" вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Так, у ході судового розгляду суддею встанолено та визнається всіма учасниками справи, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час існують неприязні стосунки із взаємними претензіями.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 11.06.2023 о 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 до неї прийшов її співмешканець ОСОБА_1 . При цьому, коли вона купала дитину в ванній, він облив її з ніг до голови водою, ображав нецензурною лайкою, називачючи її "неадекватною", погрожував фізичною розправою.

Водночас, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що того дня він купав свою дитину ОСОБА_5 . ОСОБА_2 перешкоджала йому мити дитину, у них почалась словесна перепалка, під час якої вона набрала в тазик з ванни води та вилила на себе, після чого почала кричати, витягла з ванни дитину та побігла на перший поверх будинку, після чого викликала поліцію.

Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суперечать одне одному. Будь-яких підстав вважати, що пояснення однієї з сторін є більш достовірними чи мають перевагу над іншими доказами, немає.

Інших доказів, які безпосередньо свідчать про конкретні протиправні дії ОСОБА_1 , посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не зібрано, та до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, уповноважена особа відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області повинна була володіти належними та достніми доказами вини особи поза розумним сумнівом, які б підтверджували всі обставини, що мають відношення до події, яка є предметом розгляду.

Разом з цим, на переконання судді, докази, які подано органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, є недостатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу "Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, суддя прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст. 173-2 КУпАП, що, відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадженняу справі.

Враховуючи висновок про закриття провадження у справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 173-2, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя,-.

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Зарева