ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 Справа №607/16592/23

05 вересня 2023 року Справа № 607/16592/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович,

розглянувши в залі суду в місті Тернополі матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №071560 від 22 серпня 2023 року, 22 серпня 2023 року о 18 год. 43 хв. в АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 , стосовно якого 22 серпня 2023 року винесено терміновий заборонний припис серії АА №162013 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, не виконав його.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини викладені у протоколі. Вказав, що в будь-який спосіб не контактував з постраждалою особою, оскільки спав. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , встановлено наступні обставини.

Диспозицією ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

В силу вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративна правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, що він 22 серпня 2023 року о 18 год. 43 хв. в АДРЕСА_2 , будучи особою, стосовно якої 22 серпня 2023 року винесено терміновий заборонний припис серії АА №162013 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, не виконав його.

Для вирішення питання про те, чи мало місце вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №071560 від 22 серпня 2023 року;

- письмову заяву ОСОБА_2 від 22 серпня 2023 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 22 серпня 2023 року;

- витяг з ІПНП від 23 серпня 2023 року;

- рапорт ТВО поліцейського взводу №1 роти ТОР УПП в Тернопільській області ДПП сержанта поліції Осяк О. від 22 серпня 2023 року;

- відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини викладені у протоколі, вказав, що в будь-який спосіб не контактував з постраждалою особою, оскільки прийшовши додому одразу заснув.

Долучені до матеріалів справи письмові заяви та пояснення ОСОБА_2 не спростовують пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, щодо не контактування з нею після винесення термінового заборонного припису.

Слід також зазначити, що за своїм змістом заява та пояснення ОСОБА_2 стосуються вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно останньої та дитини.

Щодо наданого, як доказ рапорту ТВО поліцейського взводу №1 роти ТОР УПП в Тернопільській області ДПП сержанта поліції Осяк О. від 22 серпня 2023 року, суддя не може вважати останній належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не підтверджує обставин, викладених у протоколі. Крім того, на вказаному відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції прийшли до помешкання ОСОБА_1 , розбудили його та останній повідомив, що спав вдома та не контактував з постраждалою особою.

Окрім того суд звертає увагу на той факт, що працівниками поліції до матеріалів справи не долучено терміновий заборонний припис серії АА №162013 від 22 серпня 2023 року, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 . Відтак, суд позбавлений можливості встановити його зміст, зокрема перелік обмеження встановлених відносно ОСОБА_1 , строк дії припису та постраждалу особу.

Будь-які інші докази, які б підтверджували обставини викладені у протоколі в матеріалах справи відсутні.

Вважаю, що наданими доказами не підтверджено факт порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису серії АА №162013 від 22 серпня 2023 року.

На підставі досліджених доказів судом не встановлено, що 22 серпня 2023 року о 18 год. 43 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , стосовно якого 22 серпня 2023 року винесено терміновий заборонний припис серії АА №162013 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, не виконав його.

Тому, на переконання судді не вдалося спростувати пояснення ОСОБА_1 про те, що він не порушував термінового заборонного припису, а тому обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені «поза розумним сумнівом».

Об`єктивних доказів винуватості крім пояснень ОСОБА_2 та її заяви, які стосуються іншої події, працівники поліції не зафіксували, та на розгляд судді не надали.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, вважаю, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку про недоведеність за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 247, 251, 254, 256, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.М. Позняк