КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3199/2023 Постанова винесена суддею Омельченко М.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Сіренка М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою суду, 03 грудня 2022 року о 23 год. 10 хв. по вул. Білогородській, 44 в м. Боярка Фастівського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння було проведено поліцейським з використанням спеціального технічного засобу «Aicotest 6810», під час проведення огляду водія було застосовано технічні засоби відеозапису. За результатами огляду в повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , зафіксовано 0,98 проміле етилового спирту, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційний скарзі захисник Сіренко М.Ю., вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, не взято до уваги доводи сторони захисту та розглянуто справу з обвинувальним нахилом.

Зокрема, як вказує апелянт, ОСОБА_1 , після проходження огляду на стан сп`яніння на приладі Drager, не погодився із результатами такого огляду, не підписав протокол про адміністративне правопорушення, а також не підписав акт огляду на стан сп`яніння.

Між тим, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення до відповідальності. Однак в матеріалах справи наявний акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння без його підпису, оскільки він не був згоден із результатами огляду на приладі Dragerта бажав пройти огляд у найближчому медичному закладі, що, відповідно до вимог закону, виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При цьому ОСОБА_1 і не вручався другий примірник акту огляду на стан сп`яніння.

Чинне законодавство не дає поліцейському права складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку незгоди водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу без направлення його до медичного закладу, проведення огляду в якому і буде наслідком притягнення водія до адміністративної відповідальності. Беручи до уваги, що ОСОБА_1 , після його незгоди із результатами огляду на місці зупинки, до медичного закладу не доставлявся, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, працівниками поліції був порушений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затверджений постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, а відтак, згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, цей огляд є недійсним.

Також захисник вказує на безпідставну зупинку ОСОБА_1 та порушення його права на захист, оскільки останньому не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Звертає увагу й на те, що час в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріали відеозапису не відповідають один одному.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що обов`язок збирати докази покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Однак, направляючи справу до суду, працівниками поліції не було надано доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем, сам огляд ОСОБА_1 проведено з порушенням чинного законодавства, а суд за своєю ініціативою не мав права збирати додаткові докази винуватості особи, оскільки таким чином перебрав на себе функцію обвинувачення, що є неприпустимим.

Апелянт вказує, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 в справі № 536/1703/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, які підтверджуються належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, захисник Сіренко М.Ю. вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину поліцейським не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприпустимим та суперечить нормам національного і міжнародного законодавства, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Сіренка М.Ю. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та свідками; роздруківках тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», які підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 0,98 ‰; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,98 ‰ алкоголю; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких - ними було зупинено ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в ході відповідного огляду на місці події за допомогою приладу «Драгер» у нього виявлено 0,98 ‰ алкоголю; відеозаписом з нагрудної відеокамери, яким зафіксовано безпосереднє проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» з результатами 0,98 ‰ алкоголю.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою. При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 03.12.2022 вбачається, що ОСОБА_1 від їх підпису відмовився, що спростовує доводи захисника про недопустимість вказаних документів, як доказів.

Що стосується доводів захисника Сіренка М.Ю. щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, безпідставної зупинки ОСОБА_1 та порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, зокрема у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду на алкотесті на місці та просив його доставити до закладу охорони здоров`я, то вони спростовуються наступними доказами.

Згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ними, 03.12.2022 року близько 23 год. 10 хв. за адресою: м. Боярка, вул. Білогородська, 44, під час несення служби в ДФТГ, був виявлений автомобіль DAEWOO NEXIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого порушував комендантську годину. Під час зупинки водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. На місце події було викликано наряд поліції, які по прибуттю провели огляд водія, з його згоди, на приладі «Драгер» та ним зафіксовано результат 0,98 ‰ алкоголю.

Також на записі з відеокамери поліцейського зафіксовано, як ОСОБА_1 03.12.2022 року о 23 год. 36 хв. пройшов огляд на приладі «Драгер», результат якого показав 0,98 ‰ алкоголю. Після чого ОСОБА_1 пояснив, що випив 250 грамів вина, результат алкотесту не заперечував, про огляд в закладі охорони здоров`я не вказував.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 266 КУпАП, огляд в закладі охорони здоров`я проводиться у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці або в разі незгоди з його результатами.

В інших випадках обов`язковий огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я законом не передбачено.

Разом з тим, і не вручення особі, яка проходила огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів, копії відповідного Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводився не лише із застосування відео зйомки, але й в присутності двох свідків, не має наслідком недійсність його результатів.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що захисник Сіренко М.Ю., чи безпосередньо сам ОСОБА_1 , вважаючи дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржували їх в установленому порядку.

Вищенаведеними доказами пояснюється розбіжність в часі, який відображений на відеозаписі та в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення вказаний час безпосередньої зупинки ОСОБА_1 - 03.12.2022 о 23 год. 10 хв., а на відеозаписі зафіксований час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер» - 03.12.2022 о 23 год. 36 хв.

Спростовуються наданими суду матеріалами і доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Таким чином, з наведених обставин вбачається, що зупинка ОСОБА_1 , його огляд на стан алкогольного сп`яніння і складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відбулися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Будь яких порушень з боку працівників поліції при вчиненні вказаних дій матеріали справи не містять.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , викликаючи в судове засідання свідків та витребовуючи запис з нагрудної відеокамери, фактично перебрав на себе функцію обвинувачення, то слід зазначити наступне.

Наявність свідків по справі та відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду першої інстанції. Таким чином, викликаючи в судове засідання свідків і витребовуючи відеозапис, суд першої інстанції вживав заходів для забезпечення вимог закону щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, регламентованих приписами ст. 252 КУпАП, а не збирав нові докази, як вказує апелянт.

Таким чином, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Сіренка М.Ю. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.