ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3226/23 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження № 33/807/532/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 155-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Войтовича Є.М. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка є ФОП, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн., стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 28.02.2023 року головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Титаренком В.В., за результатами перевірки хостелу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), з боку посадової особи ОСОБА_1 були виявлені правопорушення: проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, невидача розрахункового документу встановленої форми, а саме: за оренду кімнати з проживання були сплачені грошові кошти в сумі 500 грн. за добове проживання у двомісній кімнаті, при розрахунку реєстратор розрахункових операцій не застосовувався, документ встановленої форми на суму 500 грн. не видавався. Розрахункова операція проводилась за готівкові кошти; перевіркою встановлено не застосування реєстратора розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій на суму 4140,00 грн., а саме: з початку робочого дня 28.02.2023 та на момент початку фактичної перевірки станом на 12:15 години 28.02.2023 на місці проведення розрахунків знаходились готівкові кошти у сумі 4140,00 грн., які було не проведено через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій. Порушено: п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (зі змінами та доповненнями). Відповідно до вимог ст. 155-1 КУпАП. Акт перевірки від 06.03.2023 року № 274/08/01/07/09/ НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі захисник адвокат Войтович Є.М. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу без участі ОСОБА_1 .

Вказує, що ОСОБА_1 не веде діяльність з надання послуг хостелу. Її діяльність полягає у наданні в оренду рухомого майна меблів.

Фактична перевірка податкового органу проведена з істотним порушенням, оскільки перевірка проведена не на підставі, яка визначена законом України.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного відношення до ОСОБА_1 не мають.

Просить апеляційний суд поновити строк на оскарження, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , а копію постанови було отримано лише 03.06.2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт вказує, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , копію постанови апелянт отримав після строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційний інстанції, враховуючи що вказані доводи матеріалами справи не спростовані, дійшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважної причини і наявні підставі для його поновлення.

В судові засідання 30.06.2023р., 28.07.2023 р. та 18.08.2023 р. ОСОБА_1 та її захисник Войтович Є.М. не з`явилися, хоча повідомлялися, як судовими повістками, так і засобами телефонного зв`язку. Будь-яких клопотань чи заяв про неможливість прибути в судове засідання 18.08.2023 року, апеляційному суду не надали.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції вважає за можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону при розгляді даної справи. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як встановлено частиною 1 статті 155-1 КУПАП порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаної норми закону дозволяє зробити висновок про те, що суб`єктами відповідальності за вказаною статтею, можуть бути не тільки особи, які займаються господарською діяльністю та працівники підприємств (організацій) торгівлі або громадського харчування, а й фізичні особи, тобто громадяни, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Приписами п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (зі змінами та доповненнями), визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про доведення вини та наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, є законними та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність складу даного правопорушення в діях ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки вина останньої підтверджується дослідженими районним судом доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 07.04.2023 року №211 (а.с.1); копією акту фактичної перевірки від 03.03.2023 року (а.с.2-3); копією акту про відмову від підписання та отримання акту перевірки від 06.03.2023 року (а.с. 4); описом наявності готівки на місці проведення розрахунків (а.с.6); актом про неявку посадових осіб від 09.03.2023 року (а.с.7); поясненнями ОСОБА_2 ; роздруківкою ідентифікаційних даних ФОП ОСОБА_1 (а.с.8-9).

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Перевірені під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи. Істотних недоліків, які б тягли за собою визнання протоколу недопустимим доказами, немає.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не веде діяльність з надання послуг хостелу, а тому в її діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення є безпідставним та лише направленні на уникнення від відповідальності, оскільки з пояснень ОСОБА_2 , доданих до протоколу, вбачаться, що вона під час події працювала на посаді коменданта. Під час події вона здала кімнату у хостелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 за 500,00 гривень. Термінал у хостелі відсутній, касовий апарат відсутній. В хостелі 38 приміщень для оренди, працює на ФОП ОСОБА_4 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , як фізична-особа підприємець порушила п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР.

Щодо доводів про те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , то вони є безпідставним, оскільки суд першої інстанції належним чином повідомляв ОСОБА_1 судовою повісткою за місцем реєстрації проживання, яка збігається із тією адресою проживання, яка вказана і захисником в апеляційній скарзі.

Інші аргументи апеляційної скарги не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

Проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для визнання оскаржуваної постанови такою, що прийнята в результаті порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, так само як і підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, які перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог КУпАП та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 гривню в дохід держави.

Отже, місцевий суд наклав стягнення у встановлений КУпАП строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку немає, порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом також не встановлено.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить достатніх даних, які б могли служити підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, а тому за наслідками її розгляду вважає необхідним постанову суду першої інстанції залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Войтовича Є.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Войтовича Є.М., залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/3226/23