ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1218/23 Головуючий в 1 інст. Ткаченко М.О.
Провадження № 33/807/583/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 14.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 19.02.2023 о 22 год. 12 хв. у Запорізькій області, Запорізькому районі, автодорога Н-08, 513 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі, що підтверджується висновком №1315 від 19.02.2023. Від керування відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що застосований до нього порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідає вимогам національного закону.

Під час події, працівники поліції не роз`яснили йому вимоги ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Відеозапис, якій вівся під час події, не є безперервним, що є істотним порушення вимог відомчої інструкції МВС України.

З результатами медичного аналізу його не було ознайомлено.

Працівники поліції під час події здійснили зупинку автомобіля в супереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час події його не було відсторонено від керування автомобілем.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності учасників справи.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Розгляд справи за ст. 130 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП не встановлює імперативного обов`язку для судді розглядати справи в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судові засідання, які були призначені на 27.07.2023 та 18.08.2023 року учасники справи не з`явилися. До апеляційного суду не було надано доказів того, що учасники справи позбавлені були можливості прибути в судове засідання.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливим розглянути справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Родіонова А.В.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті апеляційних доводів, суд дійшов до таких висновків.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №389612 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в том, що він 19.02.2023 о 22 год. 12 хв. у Запорізькій області, Запорізькому районі, автодорога Н-08, 513 км., керував транспортним засобом BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі, що підтверджується висновком №1315 від 19.02.2023. Від керування відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу від 19.02.2023 року (а.с.2), яким встановлено, що у ОСОБА_1 під час події були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Огляд проводився в закладі охорони здоров`я. Результат позитивний;

- у висновку КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 19.02.2023 року (а.с.3), яким встановлено, що під час події ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння;

- у письмових поясненнях свідка (а.с.4), в яких він пояснив, що 19.02.2023 року під час несення служби на БП 3-07 о 22 годині 12 хвилин було зупинено автомобіль д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. На місце події викликаний наряд патрульної поліції;

- на оптичному носії інформації у вигляді СД-диску (а.с.8), який містить відеозаписи з місця події та якими підтверджується те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості спростовані змістом відеозапису та висновком медичного закладу, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував того, що він був водієм автомобіля. Встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Результат огляду позитивний, що свідчить про порушення вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд також відхиляє твердження апелянта про те, що відеозаписи не є допустимими доказами, оскільки не є безперервними, адже наявність в матеріалах справи фрагментів відеозаписів та інших матеріалів справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п. 2.9а ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.

Під час апеляційного перегляду справи не встановлено істотних порушень проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.9а ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку матеріалам справи у їх сукупності та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Апеляційні доводи щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції за ч. 1 ст.130 КУпАП, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення є безпідставними та направленні та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для скасування не вбачається.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 14.06.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/1218/23