провадження № 33/824/4440/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400,00 грн. на користь держави з конфіскацією предметів торгівлі - кальянного табаку «DAIM» - 5шт., «NAШ» - 8шт., «Arawak» - 4шт., «Serbetli» - 8шт. (а.с. 15).

Не погодившись з вказаною постановою, 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с. 50-52).

12 вересня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу Київського апеляційного суду.

13 вересня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано головуючому судді.

У апеляційній скарзі апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки станом на 07 травня 2023 року йому так і не було вручено постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року.

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зміст вказаного клопотання апелянта, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання апеляційної скарги на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу, відповідно, необхідно повернути особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення згідно положень ст. 294 КУпАП розпочинається з дня винесення такої постанови судом, а не з дня отримання копії постанови учасником справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Дарницьким районним судом м. Києва 23 листопада 2022 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 23 листопада 2022 року та закінчився 02 грудня 2022 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була подана до суду першої інстанції лише 06 вересня 2023 року.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 та його захисник - Гладкий Р.В. були присутні у судовому засіданні 23 листопада 2022 року, тобто ознайомлені з результатом розгляду справи. Також апеляційний суд бере до уваги, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять вступної та резолютивної частини постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року. Окрім того, доказів звернення апелянта до суду першої інстанції з метою отримання постанови суду в період з 23 листопада 2022 року по 06 вересня 2023 року матеріали справи не містять.

Сам по собі факт неотримання копії постанови, за наявності обставин щодо обізнаності із результатом розгляду справи, не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

На думку апеляційного суду, вказані ОСОБА_1 обставини пропуску строку апеляційного оскарження, зважаючи також на тривалість такого пропуску, не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, так як будь-яких об`єктивних перешкод для реалізації свого права на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, а в подальшому і оскарження прийнятої судом постанови в строки визначені ст.294 КУпАП ОСОБА_1 не мав.

Також апеляційний суд бере до уваги, що уперше ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 26 квітня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку, і постановою Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року апеляційну скаргу було повернуто, оскільки він не заявляв клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Постановою судді Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року та постановою судді Київського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року.

Повторно подаючи 06 вересня 2023 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, будь-яких інших поважних причин пропуску строку, ніж ті, які вже були визнані апеляційним судом неповажними, ОСОБА_1 не навів.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин, зважаючи те, що ОСОБА_1 , достовірно володіючи інформацією про прийняте рішення, навіть до теперішнього часу не вжив жодних заходів для отримання копії постанови, хоча ніяких перешкод для цього не було, і реалізував право на апеляційне оскарження вперше лише через 5 місяців після винесення постанови, не отримання ним копії судового рішення не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому підстав для його поновлення не вбачається, а апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко