справа № 274/4450/23
провадження №3/0274/2210/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюк Ю.П., за участі захисника Олянюка В.Л., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичну особу - підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

16.05.2023 в 00:06 в м. Бердичеві по вул. Новоіванівська, 86, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 09:30 07.09.2023, ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчать матеріали справи, про причину неявки не сповістив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Захисник просив розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 268 КУпАП закріплено перелік справ, у яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Справи про притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до цього переліку не входять.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 245 КУпАП України, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП, за участі його захисника.

На думку захисника провадження в справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки його не було ознайомлено з результатом огляду, що позбавило ОСОБА_1 можливості оскаржити медичний висновок.

Заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Як регламентовано п.п. (а) п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 400692 від 28.06.2023. Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається, що від огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 відмовився;

- копією результату токсикологічного дослідження крові на вміст алкоголю № 1428 від 17.05.2023, зі змісту якого вбачається, що в доставленому зразку крові етиловий алкоголь виявлений в концентрації 1,06 проміле;

- копією акту медичного огляду ОСОБА_1 № 116 від 30.05.2023 в якому зазначений заключний діагноз (за результатами огляду та тестів) - алкогольне сп?яніння;

- - медичним висновком № 116 від 30.05.2023 про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп?яніння;

- відеозаписом з автомобільного відеореєстратора (відеофайл 2_826061098) на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на яких від запропонованого поліцейськими огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 відмовився, погодився проходити огляд в найближчому медичному закладі (відеофайли 0000000__0007). По прибуттю в медичний заклад, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, виявив бажання здати біологічний зразок - кров. Зафіксований факт обстеження та забору крові (відеофайл 0000000_0), факт повідомлення поліцейськими про результати огляду та факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (відеофайл 0000000__0010);

- копією постанови від 28.06.2023 серії ЕАС № 7244080 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП;

Посилання захисника на порушення п. 20 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735)), що позбавило ОСОБА_1 можливості оскаржити висновок - є безпідставними.

Так, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено в медичному закладі шляхом відібрання 16.05.2023 зразків його біологічного середовища для лабораторного дослідження. Тобто висновок в день зупинки ОСОБА_1 не міг бути складеним та врученим останньому, оскільки лабораторне дослідження проведено ще не було. Результати токсикологічного дослідження зразка крові ОСОБА_1 були готові 17.05.2023, після чого лікар 30.05.2023 склав відповідний акт огляду та медичний висновок. Після складення висновку лікар мав видати його особі, яку було оглянуто, хоча, дійсно, доказів цього в матеріалах справи немає.

Поряд з цим, сама словесна конструкція «видається оглянутій особі», яка використана в пункті 20 Інструкції, не тотожна конструкції «підлягає врученню», оскільки, на переконання суду, не містить імперативної норми про обов`язковість вручення висновку, а свідчить про необхідність його видати за запитом особи, однак стороною захисту не надано доказів того, що такий запит надавався до лікарні або поліції.

Одночасно суд вважає необхідним зазначити, що з досліджених відеозаписів вбачається, що про результат огляду на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 був повідомлений під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, також, зі змістом висновку останній, як і захисник, були ознайомлені вже і під час перебування справи в суді, однак жодний дій на його оскарження сторона захисту не здійснила.

Крім того, доводи сторони захисту про бажання оскаржити вказаний медичний висновок не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі № 340/2716/22, висновок медичного огляду на стан сп`яніння не може бути самостійним предметом судового розгляду за правилами будь-якого судочинства.

З огляду на наведене підстав для закриття провадження в справі суд не вбачає.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

При накладенні стягнення суд враховує суспільну небезпеку скоєного, особу винного, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність та призначає єдине можливе стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Визначаючи саме такий вид адміністративного стягнення, суд враховує, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 категорії В, В1, ВЕ, С, С1, протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, що підтверджується довідкою Бердичівського РВП.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, в розмірі, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (у 2023 році - 2684 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 24, 40-1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0.2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.П. Базюк