ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/509/23 Справа № 700/419/23 Категорія: ст. 124 КУпАПГоловуючий у І інстанції Бесараб Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №700/419/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Лисянського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 14 липня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , фізична особа підприємець, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 квітня 2023 року о 08 год. 40 хв. на автодорозі Р-04- Київ-Фастів-Біла Церква-Звенигородка 195 км+400 м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Vivaro», д.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухася назустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, та винесеною з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Лисянського районного суду, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що не погоджуючись з протоколом про адміністративне правопорушення, який перебував на розгляді в Лисянському районному суді Черкаської області, він звернувся з клопотанням про направлення даної справи для розгляду до суду по місцю його проживання, а саме Звенигородського районного суду, однак суддя у його відсутність відмовила в задоволенні цього клопотання, зіславшись на неіснуюче адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Зауважив, що про розгляд справи він не був повідомлений належним чином, та не знав ні про час, ні про дату судового засідання, а про постанови суду - відмову в клопотанні про зміну підсудності та по суті, він дізнався з єдиного державого реєстру судових рішень 29.07.2023 і тому 31.07.2023 звернувся до суду з заявою про отримання судових рішень.

Вважає, що суд першої інстанції грубо порушив його право на захист, оскільки справу розглянув без його участі, так як про дату та час розгляду справи він не був повідомлений належним чином.

Зазначає, що він жодним чином не порушив правила дорожнього руху, він дотримався безпечного бокового інтервалу та не скоїв зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався йому назустріч. Вважає, що саме водій вказаного автомобіля не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з його автомобілем, що підтверджується відеозаписом з його автомобільного реєстратора, з якого видно, що його автомобіль не пересікав суцільну смугу, а з фото видно, що у його автомобіля бічне дзеркало коротше і тому саме дзеркало автомобіля «Ssang Yong Korando" , д.н.з. НОМЕР_2 , висунулось на зустрічну смугу, внаслідок чого зачепило кінець дзеркала його автомобіля.

Апелянт вважає, що висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наданими до суду доказами.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, так як він пропущений з поважних причин, оскільки суд розглянув справу без його участі, про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 29.07.2023, 31.07.2023 звернувся до суду з заявою про видачу судового рішення, та отримав оскаржувану постанову 01.08.2023.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та вказав, що з запису з відеореєстратора, який знаходився в момент ДТП на його машині, видно, що водій автомобіля «Ssang Yong Korando», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 в останню секунду перед зіткненням змінив напрямок руху в його сторону. По приїзду на місце ДТП працівники поліції оглянули його та вирішили, що саме він винен у ДТП, і склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. При цьому поліцейські не внесли в протокол знаки пріорітету на даній ділянці дороги - знак 2.5 «Перевага зустрічного руху» зі сторони водія ОСОБА_2 . Тільки через декілька годин він випадково з`ясував, що в його автомобілі працює відеореєстратор. Продивившись записи з відеореєстратора і зробивши відповідні вимірювання, він зрозумів, що не виїжджав на зустрічну смугу і тому рухався в межах своєї полоси руху. Стверджував, що довжина дзеркала автомобіля «Opel Vivaro» 21 см., а довжина дзеркала автомобіля «Ssang Yong Korando» 25 см., довжина зіткнення 5 см., відстань між машинами на момент ДТП 41 см. Вважає, що ДТП виникло з вини водія ОСОБА_2 .

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, а в задоволені апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді є поважними, тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що судом першої інстанції при прийнятті рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП ці вимоги закону дотримано належним чином.

Розгляд справи відбувся в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суд, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №309697 від 20.04.2023 20 квітня 2023 року о 08 год. 40 хв. на автодорозі Р-04- Київ-Фастів-Біла Церква-Звенигородка 195 км+400м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Vivaro», д.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухася назустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України. (а.с.1).

До протоколу поліцейськими долучено план-схему дорожньо-транспортної пригоди, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди.

З план-схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається ділянка автодороги Р-04- Київ-Фастів-Біла Церква-Звенигородка 195 км+400м, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, дорожня обстановка, розташування транспортних засобів марки «Opel Vivaro», д.н.з НОМЕР_1 , та «Ssang Yong Korando", д.н.з. НОМЕР_2 , та їх пошкодження, місце зіткнення транспортних засобів.

ОСОБА_1 в письмових поясненнях поліцейським від 20.04.2023 зазначив, що близько 09-00 год. він їхав в м.Київ на своєму автомобілі «Opel Vivaro», д.н.з НОМЕР_1 , проїхавши смт.Лисянку на трасі Київ-Фастів-Біла Церква, Тараща-Звенигородка 195+400м, минаючи вибоїни, здійснив зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando» д.н.з. НОМЕР_2 , при зіткненні у автомобілів розбилися дзеркала, більше ушкоджень у автомобілів не було виявлено (а.с.3).

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 в письмових поясненнях пояснив, що він рухався власним автомобілем «Ssang Yong Korando", д.н.з. НОМЕР_2 , з смт. Лисянка в напрямку м.Київ по автодорозі Звенигородка-Біла Церква Фастів-Київ 195 км+400м, автомобіль «Opel Vivaro», д.н.з НОМЕР_1 , виїхав на його бік автодороги, внаслідок чого здійснив зіткнення своїм дзеркалом з дзеркалом його автомобіля та пошкодив дзеркало (а.с.4).

Вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з НОМЕР_1 , та порушив вимоги п. 13.3 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою ст. інспектором СРПП СПД №2 Звенигородського РВП л-нт поліції Мельніченком Д.П., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

Також, під час апеляційного розгляду не здобуто підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст.256 КУпАП, ОСОБА_1 в протоколі власноручним підписом підтвердив правильність внесених про нього даних, та подавав пояснення, які додані на окремому аркуші.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 13.3 Правил дорожнього руху України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суд дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Слід зазначити, що зі схеми місця ДТП від 20.04.2023 вбачаєтся, що зіткнення автомобілів «Opel Vivaro», д.н.з НОМЕР_1 та «Ssang Yong Korando" д.н.з. НОМЕР_2 відбулося на частині дороги по якій рухався автомобіль ОСОБА_2 у зустрічному напрямку по відношенню до автомобіля ОСОБА_1 , і це свідчить про те, що саме ОСОБА_1 порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення своїм транспортним засобом з транспортним засобом ОСОБА_2 . Також у схемі зазначено, які пошкодження отримали автомобілі, а саме в автомобілях пошкодженні ліві бокові дзеркала. Дана схема була підписана водіями : як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , будь-яких заперечень з приводу змісту складеної схеми водії не висловили.

В судовому засіданні апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від 20.04.2023, створений за допомогою автомобільного реєстратора, що знаходився в автомобілі ОСОБА_1 на момент ДТП, з якого вбачається, що на стороні руху його автомобіля на дорозі знаходилися вибоїни, і ОСОБА_1 намагаючись їх об`їхати взяв лівіше, виїхавши на частину дороги зустрічного руху по якій рухався водій ОСОБА_2 у зв`язку з чим і сталася дорожньо-транспортна пригода.

Даний відеозапис не містить відомостей, які б підтверджували порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 , як на цьому наполягає апелянт, а навпаки відеозапис підтверджує первинні покази ОСОБА_1 , які він давав на місці ДТП працівникам поліції і власноручно засвідчив правильність та достовірність цих пояснень, та в яких зазначав, що він, рухаючись по дорозі, минаючи вибоїни , здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався назустріч. Первинні покази ОСОБА_1 суд розцінює як правдиві, оскільки вони підтверджуються переглянутим відеозаписом, а зміну показів ОСОБА_1 в апеляційній інстанції суд розцінює, як намагання останнього уникнути відповідальності .

З`ясувавши фактичні обставини справи, апеляційний суд доходить висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 п. 13.3 Правил дорожнього руху України, оскільки він під час об`їзду вибоїн на дорозі, як це зафіксовано автомобільним реєстратором, не дотримався безпечного інтервалу і створив небезпеку для дорожнього руху. Також, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, об`єктивно спроможний був уникнути зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає, що саме ОСОБА_1 виконуючи такий маневр, як об`їзд вибоїн на дорозі, був зобов`язаний бути уважним та дотримуватись безпечного інтервалу.

Так відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України безпечним інтервалом є відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при дачі пояснень в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не зміг пояснити, чому він безпосередньо після ДТП не заявив працівникам поліції про наявність у його автомобілі відеореєстратора, який працював на момент вчинення ДТП, та не надав його для перегляду, як на місті ДТП, так в подальшому і суді першої інстанції для встановлення істини у справі.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови, є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час перегляду матеріалів апеляційним судом.

Твердження апелянта про те, що суд безпідставно не задовольнив його клопотання про зміну підсудності розгляду адміністративних матеріалів щодо нього - не надіслав їх для розгляду до суду за місцем його проживання до Звенигородського районного суду Черкаської області, а також порушення його права на захист при розгляді даної справи, оскільки суд справу розглянув без його участі, є неспроможними та спростовуються наступним.

Так, у відповідності до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126;127-1-129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Апеляційний суд ваважає, що відмовляючи ОСОБА_1 у його клопотанні про зміну підсутності, суд дотримався вимог КУпАП, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а розгляд справи за місцем проживання порушника є альтернативним рішенням, і прийняття рішення щодо зміни підсудності справи за місцем проживання правопорушника є правом суду, а не його обов`язком.

При цьому, апеляційний суд вважає, що є слушними зауваження апелянта про допущення помилки судом у зазначенні статті правопорушення, а саме, суд мотивуючи постанову про відмову в клопотанні ОСОБА_1 про зміну підсудності адміністративних матеріалів, у її мотивувальній частині допустив описку, зазначивши про притягнення ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, яка не впливає на законність прийнятої судом постанови, і яку суд має усунути відповідно до чинного законодавства.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був повідомлений судом належним чином про розгляд адміністративних матеріалів відносно нього за ст.124 КУпАП, як судовою повісткою про призначення судового засідання на 12:00 14.07.2023, направленою поштою (а.с.16), так і SMS повідомленням на його мобільний телефон НОМЕР_3 з відміткою про доставку (а.с.19), а тому доводи ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений судом про розгляд справи є неспроможними, та спростовуються вказаними доказами.

Апеляційний суд вважає, що розглянувши справу з участю ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції забезпечив право особи брати участь у судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання, а отже відсутність ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, адже ОСОБА_1 розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

З огляду на наведене, вважати, що судом були порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП підстав немає.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є необґрунтованими і спростовуються, як переглянутим в судовому засіданні апеляційної інстанції диском з відеозаписом події від 20.04.2023, зафіксованої автомобільним відеореєстратором ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не встановлено.

Керуючись 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Лисянського районного суду Черкаської області від 14 липня 2023 року.

Постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 14 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка