ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1962/23 Справа № 199/6454/23 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Бурби Ю.М.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судові витрати у сумі 536 грн. 80 крп. -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2023 року, 30.07.2023 року о 21:15 годині біля будинку №64 по вулиці Широкій у місті Дніпрі водій ОСОБА_1 керував мотоциклом «Geon invader 250», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд з метою встановлення стану сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу « Alcotest Drager 0573». Результат позитивний - 1.16‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Вказує на те, що на місці події він перебував у напівнепритомному стані, не міг нормально говорити, та під час надання йому медичної допомоги лікарем швидкої допомоги було зроблено укол та надано ліки перорально, втім які ліки - він не знає, також йому було оброблено рани обличчя, що могло вплинути на результат огляду. Вказує, що працівниками поліції не було з`ясовано, які препарати йому було надано і чи можливо його допускати у такому стані для проходження огляду за допомогою приладу Драгер.

Вважає, що показання приладу Драгер після подій, які зафіксовані на відеозапису, не можуть бути об`єктивним та належним доказом у справі.

Зазначає, що наявний в матеріалах провадження акт огляду на стан сп`яніння є недопустимим доказом, оскільки він не містить підписів як поліцейських, так і інших учасників, а тому він є недійсним, при цьому йому не було вручено копію цього документу.

Також, зазначає, що дані роздруківки приладу Драгер з результатом огляду є неналежним доказом, оскільки огляд проводився прибором Драгер 6820, втім у роздруківці результатів тесту зазначено інший номер, а саме №2890.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; результатом огляду із використанням алкотесту Драгер 6820, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 1,16 проміле; актом огляду водія на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського;

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом алкотесту Драгер 6820 згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 1,16 проміле, що значною мірою перевищує допустиму норму.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів апелянта про те, що на результати вимірювання за допомогою приладу Драгер могли вплинути дій медичних працівників при наданні йому медичної допомоги після ДТП, то слід зазначити, що згідно із наявним у справі відеозаписом після події ДТП за участю ОСОБА_1 працівниками поліції було залучено медиків швидкої медичної допомоги, які провели зовнішнє обстеження останнього, надали йому первинну медичну допомогу, зокрема здійснили зовнішню обробку рани на обличчі, при цьому останній від госпіталізації відмовився. Після проведення медичного огляду ОСОБА_1 покинув карету швидкої допомоги, при цьому працівник поліції запитала у медика про стан ОСОБА_1 , і їй було повідомлено, що його стан задовільний.

Посилання апелянта на те, що проведені із ним під час надання первинної медичної допомоги процедури могли вплинути на результати вимірювання за допомогою алкотестеру, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, оскільки не вбачається розумних підстав припускати, що вказані процедури могли у будь-який спосіб вплинути на вміст алкоголю у повітрі, що видихалося ОСОБА_1 .

Крім того слід зазначити, що згідно із відеозаписом після отримання медичної допомоги ОСОБА_1 усвідомлює свої дії і добровільно погоджується пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, при цьому задає питання працівнику поліції стосовно процедури його застосування на що останньому було роз`яснено таку процедуру і подальші дії пов`язані зі складанням протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах провадження акт огляду на стан сп`яніння є неналежно оформленим, оскільки в ньому відсутні підписи, а тому він не є належним доказом, є необгрунтованими, оскільки з наявного акту огляду вбачається, що у відповідних графах він містить підписи як працівника поліції ОСОБА_2 , який його склав, так і самого ОСОБА_1 , який був належним чином ознайомлений з його змістом (а.с. 2).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що дані роздруківки результатів тестування за допомогою приладу Драгер є неналежним доказом, оскільки огляд проводився приладом Драгер 6820, втім фактично номер зазначено інший, а саме №2890, то слід зазначити, що згідно із вказаною роздруківкою огляд на стан сп`яніння було проведено саме приладом Драгер Alcotest 6820, а зазначений окремо № 2890 є порядковим номером тесту, проведеного із його використанням (а.с. 3).

Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як формальні і такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця