ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5494/23 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження № 33/807/636/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Студенцова О.О., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Студенцова О.О. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 34000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 28.05.2023 року о 16:53 год. в м. Запоріжжя, по вул. Ігоря Сікорського 3/5, ОСОБА_1 , керував т/з ВАЗ 2108, /з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за згодою ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного пристрою алкотестер «Drager6810»,з результатом тесту 0.99 проміле. Порушення вчинено як особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Студенцов О.О. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що судом не встановлено повторність правопорушення. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вже притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 дізнався після спливу строків на апеляційне оскарження.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

26.07.2023 року захисник адвокат Студенцов О.О. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що оскаржувана постанова була отримана після строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши представлені матеріали та доводи захисника адвоката Студенцова О.О. в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення захиснику Студенцову О.О. строку на апеляційне оскарження постанови суду від 12.06.2023 року, у зв`язку з чим його клопотання підлягає задоволенню.

Щодо розгляду апеляційної скарги захисника по суті, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення захисника - адвоката Студенцова О.О., який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, крім того пояснив, що ОСОБА_1 відомо про розгляд його апеляційної скарги та він не заперечує проти її розгляду за його відсутності; апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані не в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки 28.05.2023 року о 16:53 год. в м. Запоріжжя, по вул. Ігоря Сікорського 3/5, ОСОБА_1 , керував т/з ВАЗ 2108, д/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за згодою ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного пристрою алкотестер «Drager6810»,з результатом тесту 0.99.проміле.Порушення вчинено як особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженим судом першої інстанції протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №409245, рапортами працівників поліції від 28.05.2023 року, актом огляду, роздруківкою з приладу «Драгер 6810», оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика».

Апеляційний суд, перевіряючи вищевказані докази, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно під час події порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, однак кваліфікація дій ОСОБА_1 є неправильною, виходячи з наступного.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті, зокрема: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому для кваліфікації діяння за ч. 2ст. 130 КУпАП має бути доведено факт вчинення діяння, передбаченого ч. 1 вказаної статті, протягом року до повторного вчинення аналогічного правопорушення.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до правила презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні протиправного діяння і піддано адміністративному стягненню лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили.

Апеляційний суд наголошує, що важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України). Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (Рішення Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 Кримінального кодексу України від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019).

Місцевий суд в порушенні вищевказаного, розглядаючи справу лише вказав, що кваліфікація адміністративного правопорушення є правильною, але не перевірив, чи дійсно постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2023 року (справа 334/108/23) набрала законної сили.

Під час апеляційного провадження встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 31.05.2023 року було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2023 року (справа 334/108/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.07.2023 року (справа 334/108/23), в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанову було залишено без змін.

Таким чином, постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2023 року (справа 334/108/23) набрала законної сили лише 28.07.2023 року, а тому в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення не за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, враховуючи довідку відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с. 6), а з протоколу вбачається, що працівником поліції особу ОСОБА_1 було встановлено за іншим документом, але не за посвідченням водія, на що також не звернув увагу місцевий суд.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Враховуючи норми ПДР України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, а тому ОСОБА_1 може бути підданий адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП лише у вигляді штрафу.

Призначити додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка не має права керувати транспортними засобами, суд підстав не мав.

Статтею 294 КУпАП встановлений вичерпний перелік рішень при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, суд апеляційної інстанції може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативно-правовим актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, апеляційний суд вважає необхідним змінити постанову суду першої інстанції та вважати ОСОБА_1 винуватим в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, без позбавлення права керування на певний строк.

В іншій частині постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Студенцова О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Студенцова О.О., задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, змінити.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/5494/23