КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4172/2023
Головуючий в суді І інстанції Антонюк М.С.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 вересня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 2.5, 2.4, 12.1 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 ст. 122-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5, 2.4, 12.1 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 ст. 122-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 19 березня 2023 року об 22 годині 55 хвилин в м. Києві на вул. Стеценка, 1, керував автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 19 березня 2023 року об 22 годині 58 хвилин в м. Києві на вул. Стеценка, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою проблискових маяків синього та червоного кольору, а також спеціального сигналу. Водій був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі працівниками поліції, в ході переслідування ОСОБА_1 здійснив зіткнення з парканом приватного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сальського 8.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП.

Крім того, 19 березня 2023 року об 23 годині 05 хвилин в м. Києві на вул. Сальського 8, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження транспортного засобу, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу 29 червня 2023 року із пропуском строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на неповне та необ`єктивне дослідження обставин справи. У постанові суду зазначено, що він нібито не зупинився на законну вимогу співробітників патрульної поліції, а був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі працівниками поліції. Зазначене твердження не відповідає дійсності. Він зупинився на вимогу співробітників патрульної поліції, після чого відбулася його розмова з поліцейськими. Під час розмови поліцейські перевірили його документи та сказали, що ОСОБА_1 може вирушати додому, оскільки скоро наступає комендантська година. Після цього він показав поліцейським посвідчення інваліда, щоб показати, що він дивно розмовляє тому, що він є інвалідом, а не тому, що вживав алкогольні напої. Після демонстрації посвідчення, він завів автомобіль та попрямував до свого будинку, оскільки поліцейські перед цим дозволили йому вирушити додому, щоб встигнути до будинку до комендантської години. Однак, поліцейські почали переслідувати його, незважаючи на те, що перед цим дозволили йому їхати. Через те, що поліцейські переслідували його, він злякався, не впорався з керуванням, та в`їхав в паркан біля будинку сусіда. Після ДТП його наздогнали співробітники патрульної поліції та склали на нього три протоколи про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його відмови чи ухилення від проведення огляду щодо виявлення стану сп`яніння відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/7350 від 09 листопада 2015 року.

З відеозаписів, знятих на бодікамеру співробітника поліції, долучених до матеріалів справи, можна почути, як під час розмови зі співробітниками патрульної поліції на питання «готові пройти текст на Драгер», він відповів «звичайно». Після цього співробітник патрульної поліції перейшов до іншого питання, не проводячи тест на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння співробітником за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці. Проходити тест на стан сп`яніння в медичних закладах поліцейськими йому не пропонувалося.

Під час повторної зупинки співробітниками поліції, йому не пропонували пройти тест на перевірку на стан алкогольного сп`яніння, а лише сказали, що «ви самі погодилися пройти перевірку на Драгері». Отже, поліцейські самі визнали факт, що він погодився на проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння. Однак, після повторної зупинки поліцейські відразу склали на нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не пропонуючи пройти повторний тест на Драгер. Отже, суд необ`єктивно дослідив обставини справи та докази по справі, адже з відеозаписів з бодікамери поліцейської видно, що він не порушував ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, постановою суду зазначено, що він відмовився зупинитися на законну вимогу поліцейського, чим порушено п. 2.4 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП. Однак з відеозаписів з бодікамери поліцейської видно, що він зупинився на законну вимогу поліцейського, і поїхав через деякий час після того, як поліцейський сказав йому, що він може їхати додому. Отже, його безпідставно притягнуто до відповідальності за ст. 122-2 КУпАП, оскільки з матеріалів справи видно, що він цього правопорушення не вчиняв.

Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд не врахував, що він не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду у зв`язку з тим, що поліцейські влаштували переслідування. Він поїхав до свого будинку у зв`язку з тим, що поліцейські дозволили йому це зробити. Після того, як поліцейські влаштували переслідування, він запанікував, оскільки є інвалідом ІІ групи, та не знаючи як діяти, просто їхав до свого будинку. З вищезазначеного вважав, що поліцейські навмисно дозволили йому вирушати додому, а потім влаштували переслідування, щоб накласти на нього адміністративне стягнення. Отже, порушення п. 12.1 ПДР він вчинив через дії поліцейських, які полягали в безпідставному переслідуванні його автомобіля після того, як самі дозволили йому їхати додому.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року в справі № 761/11746/23, та прийняти нову постанову, якою накласти на нього стягнення за порушення ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що відповідно до ст. 287 КУпАП копія постанови мала бути вручена ОСОБА_1 не пізніше 15 червня 2023 року. В порушення зазначеного строку копія постанови була вручена йому лише 22 червня 2023 року, тобто в останній день строку на апеляційне оскарження, що вплинуло на можливість підготовувати апеляційну скаргу. На підставі вищевикладеного просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 761/11746/23 від 12 червня 2023 року.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки вже 13 червня 2023 року подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, однак резолюція суду щодо виконання заяви та відмітки про ознайомлення відсутні (а. с. 41), а копію постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року вручено ОСОБА_1 лише 19 червня 2023 року, що підтверджується розпискою на а. с. 43, при цьому докази направлення йому копії постанови в передбачений законом триденний строк після закінчення розгляду справи в матеріалах справи також відсутні.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 032364 від 19 березня 2023 року ОСОБА_1 19 березня 2023 року об 22 годині 55 хвилин в м. Києві на вул. Стеценка, 1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідальність за ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 032364, 19 березня 2023 року об 22 годині 58 хвилин в м. Києві на вул. Стеценка, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою проблискових маяків синього та червоного кольору, а також спеціального сигналу. Водій був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі працівниками поліції, в ході переслідування ОСОБА_1 здійснив зіткнення з парканом приватного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сальського 8.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 465516, 19 березня 2023 року об 23 годині 05 хвилин в м. Києві на вул. Сальського 8, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5, 2.4, 12.1 ПДР та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2, ст. 124 КУпАП, стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 032364, ААД № 465193 від 19 березня 2023 року, а також серії ААД № 465516 від 20 березня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6705697 від 19 березня 2023 року в м. Київ на вул. Бердянська, 11-а, згідно якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 березня 2023 року о 22:55:00 в м. Київ по вул. Бердянська 11-а, керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки;

протоколом про адміністративне затримання АЗ № 114446 від 19 березня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 19 березня 2023 року доставлений в службове приміщення м. Київ вул. Сальського Володимира о 23:20 у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, для встановлення особи та припинення адміністративного правопорушення;

рапортом поліцейського на ім`я начальника УП у м. Києві ДПП;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 березня 2023 року, складеним о 23:30, згідно якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення з перешкодою (парканом) та положення транспортного засобу після зіткнення, пошкодження, які отримав автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди (капот, передній бампер, ліве бокове крило (переднє), ліва фара), відомості щодо освітлення (штучне); наявність зовнішнього освітлення проїжджої частини в темний час доби (немає), наявність зовнішнього освітлення тротуару в темний час доби (немає), стан покриття проїзної частини (сухе), наявність дорожнього огородження вздовж проїжджої частини (немає), наявність пішохідного огородження вздовж тротуару або розділювальної смуги (немає), наявність дорожніх знаків пріоритету на головній дорозі (немає), наявність дорожніх знаків пріоритету на другорядній дорозі (немає), наявність наземного пішохідного переходу з дорожніми знаками та розміткою (немає), наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини (немає), наявність горизонтальної розмітки на пішохідному переході (немає), наявність світлофорного об`єкта (не працював), наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП (немає); в графі "Вид ДТП" зазначено «Наїзд на перешкоду», водій від підпису відмовився;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, з якого вбачається, що поліцейськими було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом, не користувався пасками безпеки, і на передньому сидінні для пасажирів знаходилася неповнолітня дитина; в ході бесіди з водієм поліцейськими було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння. В ході бесіди з працівниками поліції водій, спочатку погодившись на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, раптово перервав спілкування, повідомив, що він їде, увімкнув двигун транспортного засобу та без дозволу поліцейського рушив з місця, незважаючи на усну вимогу зупинитися, подану поліцейським голосно та зрозуміло, в зв`язку з чим поліцейські почали переслідування транспортного засобу ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 на патрульному автомобілі, увімкнувши спеціальний звуковий сигнал, який ОСОБА_1 ігнорував. В подальшому через деякий час ОСОБА_1 був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі, під час зупинки скоїв зіткнення з парканом приватного будинку. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він приїхав додому і це паркан його сусіда. Згодом водієві було повторно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спецприладу Драгер та у лікаря нарколога, від чого водій відмовився, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Дії працівників поліції відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, що судом першої інстанції перевірено.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і скоїв наїзд на перешкоду у вигляді паркану, що перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортному засобу, а також, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.4, 2.5, 12.1 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані докази у їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги, що під час розмови поліцейські перевірили документи ОСОБА_1 та повідомили, що він може їхати додому, після чого він увімкнув двигун і попрямував до свого будинку, оскільки такі доводи спростовуються відеозаписами з бодікамер, долученими до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 раптово перервав спілкування з поліцейським і поїхав, незважаючи на усні вимоги останнього зупинитися, а в подальшому не реагував на вимоги зупинитися під час переслідування на патрульному автомобілі з увімкненим звуковим сигналом та проблисковими маячками.

Враховуючи наведене, є неспроможними і необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що поліцейські навмисно дозволили йому вирушати додому, а потім влаштували переслідування. щоб накласти на нього адміністративне стягнення.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що зіткнення з парканом він скоїв, оскільки не впорався з керуванням, злякавшись переслідування поліцейськими, не спростовують, а навпаки, підтверджують висновки суду першої інстанції у доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.4 ПДР і скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, оскільки з них вбачається, що ОСОБА_1 чув вимогу про зупинку та сприймав її на свою адресу, однак, розуміючи необхідність її виконання, свідомо не виконав, а намагався уникнути примусової зупинки та подальшого спілкування з поліцейськими.

Крім того, особисте емоційне сприйняття водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу не звільняє водія від дотримання вимог п. 12.1 ПДР, яка покладає на нього обов`язок ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він злякався в зв`язку з переслідуванням поліцейськими його транспортного засобу, не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.

Є неспроможними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповів «звичайно», і що після повторної зупинки йому не пропонували повторно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на Драгері, а проходження огляду в медичному закладі не пропонували взагалі, оскільки такі доводи спростовуються відеозаписом, долученим з матеріалів справи. Так, після пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 , формально погодившись, увімкнув двигун транспортного засобу і залишив місце події, не дочекавшись проведення огляду, а в подальшому, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди і повторно отримавши від поліцейських пропозицію проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у лікаря нарколога, ОСОБА_1 категорично відмовився, що зафіксовано відеозаписом 19 березня 2023 року о 23:42.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4, 2.5, 12.1 ПДР за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (а. с. 32), та не стягнув з нього судовий збір, що узгоджується з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги, формальний характер її доводів та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 2.5, 2.4, 12.1 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 ст. 122-2 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 2.5, 2.4, 12.1 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 ст. 122-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.