Справа № 943/938/22 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 33/811/1206/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Зозулі Юрія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Зозулі Юрія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Буського районного суду Львівської області від 25 липня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 27 липня 2022 року, о 19 год. 50 хв., в м. Буськ по вул. Паркова, 17, Золочівського району, Львівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ2108», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, проводився із застосування приладу «Драгер», результат тесту 0,24 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Зозуля Ю.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Буського районного суду Львівської області від 25 липня 2023 року, оскільки копію постанови йому не було направлено, а участі в справі він не приймав 25 липня 2023 року, про результат розгляду справи дізналися 9 серпня 2023 року.

Наголошує, що з постановою місцевого суду він не погоджується, вважає таку постанову передчасною, винесену із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено з порушеннями вимог ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Наголошує, що первинний результат приладу «Драгер» показав показник 0,18 проміле, у зв`язку із чим працівники поліції провели повторний огляд на газоаналізаторі, без заміни муштука.

Звертає увагу, що результат приладу «Драгер» 0,24 проміле, є в межах допустимої похибки, яка становить, відповідно до інструкції до приладу 0,05 проміле.

Повідомляє, що огляд було проведено за допомогою приладу «Drager Alcotes 6810», а не приладом «Drager Alcotes 6820», як це зазначив суд першої інстанції у постанові.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено невірну фабулу, оскільки не проводилося аналізу на вміст алкоголю в крові, а лише проводилося тестування за допомогою приладу «Драгер».

5 вересня 2023 року у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав дані про те, що він проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 з 5 липня 2023 року по теперішній час, які підтверджують неможливість прибуття його для участі в судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Зозулі Ю.М., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні участі не приймав, про результат розгляду справи дізнався 9 серпня 2023 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п 7 розділу II «Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні апеляційного суду було дослідженого відеозапис, долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ2108», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , водієві запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на який він погодився, при цьому зазначив, що вживав 20 грам безалкогольного пива, продув прилад «Драгер», результат показав 0,18 проміле, після чого працівники поліції повідомили водія, що він не добре продув прилад та не змінюючи муштук надав даний газоаналізатор повторно для проходження огляду (жодної помилки, передбаченої інструкцією до газоаналізатора «Драгер 6810» прилад не показав), після того, як водій повторно продув прилад показник газоаналізатора зазначено 0,24 проміле. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що він погодився, проте працівниками поліції його не було доставлено в медичний заклад та не надано скерування для проходження такого огляду. Окрім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що повторне тестування водія на приладі «Драгер» було проведено за ініціативою працівника поліції, який зазначив, що водій неправильно продув прилад, оскільки такий показав 0,18 проміле.

Пунктом 2.3.1.6 інструкції, до приладу «Драгер 6810», передбачено, що у випадку недостатнього об`єму повітря, для проведення тесту, на дисплей приладу виводиться повідомлення, що «недостатній об`єм повітря», звучить коротний сигнал і мигає червоний індикатор.

Як встановлено апеляційним судом із відеозапису, долученого до матеріалів справи, прилад «Драгер», який було використано для тестування водія ОСОБА_1 , не показував повідомлення про недостатній об`єм повітря для проведення тесту, а навпаки показав результат 0,18 проміле, який було повідомлено водію працівником поліції. Після чого, один із працівників поліції, з власної ініціативи, запропонував пройти повторне тестування за допомогою приладу, зазначивши, що водій не добре виконав процедуру, у зв`язку із чим водій погодився пройти тест повторно.

Наведене свідчить про те, що первинне тестування ОСОБА_1 працівниками поліції було проведено за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» із дотриманням вимог чинного законодавства, результат огляду позитивний 0,18 проміле, не перевищував допустимої норми передбаченої п 7 розділу II «Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що повторне проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, у випадку позитивного результату, який не перевищує 0,2 проміле, не передбачено вимогами ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що показання свідка ОСОБА_2 ,надані в суді першої інстанції, про те, що водієві ОСОБА_1 , після результату тесту на приладі «Драгер» 0,18 проміле, було запропоновано проїхати в медичний заклад, для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, попросив провести повторний тестування на місці події, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, як встановлено, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, після оголошення результату тесту на приладі «Драгер» 0,18 проміле, який не перевищив допустимий рівень алкоголю, працівник поліції не пропонував водієві проїхати в медичний заклад, а одразу зазначив, що він некоректний та потрібно повторно пройти тестування за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, при цьому працівник поліції не замінив муштук, та не видрукував чеку з результатом тесту 0,18 проміле, а в ручному режимі перезапустив прилад повторно.

Відповідно до п. 2.3.1.2 Інструкції, для проведення тесту за допомогою приладу «Драгер» необхідно встановити новий муштук в тримач газоаналізатора.

Апеляційний суд зазначає, що у працівників поліції не було жодних підстав для проведення повторного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

У зв`язку із чим, заслуговують на увагу аргументи апелянта, що первинний результат на приладі «Драгер», вказаний 0,18 проміле є правильним, а тому всі подальші дії працівників поліції не відповідають вимог ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

За таких обставин, враховуючи відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано первинний позитивний результат 0,18 проміле, який не перевищує допустимої норми, а також те, що працівниками поліції не замінено мушту під час проведення повторного тестування, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст., 247, ст 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Зозулі Юрію Михайловичу строк на апеляційне оскарження постанови Буського районного суду Львівської області від 25 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Зозулі Юрія Михайловича задоволити.

Постанову Буського районного суду Львівської області від 25 липня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.