Справа № 456/4126/23
Провадження № 3/456/2050/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

11 вересня 2023 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н. М. розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , головного сержанта пожежного взводу, українця, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , -

- за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А2847 № 104 від 08 серпня 2023 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він, 31.07.2023 року під час дії на території України воєнного стану, внаслідок недбалого ставлення до військової служби, був відсутній на місці несення служби під час перебування в добовому пожежному наряді.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що після навчального сигналу «Пожежна тривога», який був оголошений о 01:45 год. 31.07.2023 року він прийняв рішення не їхати на визначену позицію, у зв`язку з поганим самопочуттям. Згодом, коли йому стало легше він виїхав на місце умовної пожежі на власному автомобілі, однак застряг та вимушений був дальше добиратися до місця призначення пішки. Відтак, не дійшовши до місця перебування пожежного розрахунку, о 02:40 він отримав сигнал відбою пожежної тривоги та відправився до місця постійного несення служби, куди прибув о 03:30. Проте, командиром пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 було подано письмовий рапорт про факт його відсутності на місці несення служби під час перебування в добовому пожежному наряді 31.07.2023 року. Тому, ОСОБА_1 вважає, що у його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки з його сторони не було недбалого ставлення до військової служби.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення; е) які наслідки вони спричинили.

Так, з протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15КУпАП №104 від 08.08.2023 року вбачається, що сержант ОСОБА_1 був відсутній на місці несення служби під час перебування в добовому пожежному наряді 31.07.2023 року, однак суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаним належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.

Щодо показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 які долучені до матеріалів справи. То з таких вбачається, що протягом того дня сержант ОСОБА_1 почував себе недобре, увесь день його мучила діарея. Під час об`явленої навчальної пожежної тривоги, сержант ОСОБА_6 перебував в туалеті, а тому пожежна бригада виїхала без нього.

Верховний Суд у постанові у справі № 185/12161/15-к від 21 травня 2021 року вказав, що об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражаються у їх невиконанні або у неналежному виконанні. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася тощо.

Таким чином, в матеріалах справи не достатньо доказів для встановлення об`єктивної сторони правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин, суд вважає, що при складенні матеріалів про вчинення адміністративого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 щодо ОСОБА_1 не зібрано переконливих доказів його вини, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутні склад інкримінованого правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, 36, п.1 ст.247 КУПАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Cуддя Н. М. Янів