1Справа № 335/5931/23 3/335/2110/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої менеджером магазину «Меблі з», ФОП ОСОБА_2 , що зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 10.06.2013 року з 19-00 до 20-30 години, більш точний час не встановлено поблизу будинку №»1 по вул. Гагаріна у м. Запоріжжі малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснив оральні пестощі та справив природну потребу у рот малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 під час розгляду справи вину у вчиненні правопорушення не визнала, зазначивши, що в цей день її син разом з батьком були в іншому місті.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сандак І.А. вважає, що винуватисть ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП не підтверджена наявними доказами безсумнівно, а інших доказів, які б вказували на наявність в діях останньої ознак адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 та її представник адвокат Кузнецов П.М. вважають, що винуватись ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, а тому остання підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Заслухавши пояснення і доводи осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу таких висновків.

Частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення достовірно підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 2549990 від 20.06.2023, яким встановлено факт невиконання батьківських обов`язків;

- рапортом про виклик на службу «102», яким підтверджено, що ОСОБА_6 13.06.2023 здійснила виклик поліції та повідомила про вчинення дій сексуального характеру щодо її сина групою хлопчиків, у тому числі ОСОБА_7 віком 11 років;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.06.2023, згідно з яким ОСОБА_6 повідомила, що 10.06.2023 у період з 17:00 год. по 19:30 год. за будинком АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснили дії сексуального характеру по відношенню до її сина, а також ОСОБА_9 зробив природні потреби у рот її сина ОСОБА_10 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 19.06.2023, відповідно до яких 12.06.2023 її молодший син ОСОБА_5 розповів їй про те, що 10.06.2023 з 17:00 год. по 19:30 год. за буд. АДРЕСА_2 троє хлопців на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повели його за будинок, де коло кущів ОСОБА_8 спонукав його до «оральних пестощів», взамін обіцяв дати чіпси. Її син зробив все те, що просив ОСОБА_8 . ОСОБА_9 також примушував до «оральних пестощів», після цього він справив природні потреби її дитині в рота. Вадим знаходився з ними та у цей момент відмовляв їх та просив припинити це робити з її дитиною;

- поясненнями ОСОБА_6 , наданими під час розгляду справи, а саме про те, що її син ОСОБА_5 розповів їй, що хлопці ОСОБА_8 і ОСОБА_9 змусили його зробити їм оральні пестощі в обмін на чіпси;

- копією консультаційного висновку спеціаліста щодо встановленого діагнозу малолітньому ОСОБА_5 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_12 від 20.06.2023, відповідно до яких її син ОСОБА_13 розповів їй про те, що 10.06.2023 приблизно з 19:00 год. по 21:30 год. у дворі буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та її син ОСОБА_15 , зустріли ОСОБА_16 . ОСОБА_4 разом з ОСОБА_17 сказали ОСОБА_10 , що за буд. АДРЕСА_2 в кущах знаходяться чіпси, та запропонували, щоб ОСОБА_10 зробив «оральні пестощі», за що отримає чіпси. Далі ОСОБА_10 пішов з ОСОБА_8 та ОСОБА_18 в кущі, де ОСОБА_10 зробив «оральні пестощі» ОСОБА_18 та ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_18 попросив ОСОБА_10 відкрити рота, та справив потребу йому в рот. Після чого ОСОБА_10 поїхав звідти на самокаті. ОСОБА_10 не приймав участь в хуліганських діях, при цьому її син під час зазначених віще подій намагався припинити ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , але вони його не слухалися.

- інформацією, що міститься на лазерному диску із відеозаписом опитування ОСОБА_21 у присутності матері ОСОБА_12 та психологів, щодо заяви ОСОБА_6

- матеріалами звернення, зареєстрованого в ЄО ВП №1ЗРУП ГУНП в Запорізькій області№13917 від 13.06.2023 року надані на запит суду.

Суд вважає непереконливими пояснення ОСОБА_1 про невизнання вини з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Неналежне виконання обовязків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Отже, ОСОБА_1 як мати мала належним чином виконувати обов`язок з виховання свого сина ОСОБА_18 , зокрема пояснити йому основи сексуального виховання, а також неприпустимість вчинення дій сексуального характеру по відношенню до інших дітей, у тому числі і змушення до таких дій дітей молодшого віку. Ухилення від виконання цього обов`язку з виховання дитини, на переконання суду, і призвело до того, що її син змусив малолітнього ОСОБА_16 шляхом пропозиції за це чіпсів вчинити дії із його статевим органом (оральні пестощі), тобто дії сексуального характеру, в той час як ОСОБА_5 внаслідок свого віку та розвитку не міг у повній мірі усвідомлювати неправомірність цих дій стосовно себе.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 здійснив інкриміновані дії, і те, що ОСОБА_1 як матір малолітнього повинна була виховувати дитину в дусі повага до прав та свобод інших людей та те, що вона повинна піклуватися про духовний і моральний розвиток дитини (ч. 1 та ч. 2 ст. 150 СК України).

Через не виконання вищевказаних обов`язків, син ОСОБА_1 здійснював дії сексуального характеру відносно ОСОБА_22 , що є приниженням його честі, гідності, як людини, а також порушило його права і свободи, порушило його право на духовний і моральний розвиток в безпечному суспільстві.

Підсумовуючи викладене, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки вона ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини.

Суд при накладанні стягнення враховує конкретні обставини по справі, ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, її майновий стан.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Тому з урахуванням викладених обставин, зокрема того, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштована, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, визначеного санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 184,268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294, 300, 300-1, 307 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя А.В. Воробйов