Справа № 638/4149/22
Провадження № 3-в/638/17/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви посилався на те, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, призначено штраф у розмірі 850,00 грн. та судовий збір 496,20 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2022 року залишено в силі постанову 1 інстанції. 23.11.2022 року згідно квитанції №0.0..1 ОСОБА_1 сплатила штраф у сумі 850 грн., але постанову суду направлено на примусове виконання.

У судове засідання заявник не з`явилася.

Встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, призначено штраф у розмірі 850,00 грн. та судовий збір 496,20 грн.

Постанова набрала законної сили 14.11.2022 року.

Згідно квитанції №0.0..1 ОСОБА_1 сплатила штраф у сумі 850,00 грн., однак не пред`явила її до суду.

Аналізуючи надані докази суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України (аналогічна норма містилася в частині четвертій статті 369 ЦПК України, 2004 року), в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 61-45337св18.

З огляду на те, що виконання постанови суду щодо сплати судового збору було виконане в добровільному порядку, однак вона не повідомила суд, але подвійне стягнення не може накладатись, тому вважаю, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 304 КУпАП,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2022 у справі №638/4149/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф в сумі 850,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: