Справа № 448/1124/23 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 33/811/1241/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Московича Андрія Ярославовича, прокурора Куцака Артура Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Московича Андрія Ярославовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 21 серпня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 діб.

Згідно постанови, військовослужбовець за контрактом, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою - начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах особливого періоду, під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перевищив свої службові повноваження, передбачені функціональними обов`язками начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , не будучи особою наділеною правом підпису довідок ВЛК та відміток про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу, без оформленого та затвердженого 16 Регіональною ВЛК свідоцтва про хворобу 23 березня 2022 підписав довідку ВЛК №744 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військово обліку за станом здоров`я молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон.

Окрім того, 31 березня 2022 року, ОСОБА_1 підписав довідки ВЛК №852, №853, №859 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцерів запасу старшого лейтенанта ОСОБА_3 , молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , старшого лейтенанта ОСОБА_5 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військово обліку за станом здоров`я вказаних офіцерів запасу та надало останнім право безперешкодного виїзду за кордон.

Крім того, 19 квітня 2022 року ОСОБА_1 підписав довідку ВЛК №988 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу старшого лейтенанта ОСОБА_6 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військового обліку за станом здоров`я старшого лейтенанта ОСОБА_6 та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон.

21 квітня 2022 року ОСОБА_1 підписав довідку ВЛК №1019 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу підполковника ОСОБА_7 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військового обліку за станом здоров`я підполковника ОСОБА_7 та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон.

Також, 20 червня 2022 року, ОСОБА_1 підписав довідку ВЛК №1256 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу підполковника ОСОБА_8 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військового обліку за станом здоров`я підполковника запасу ОСОБА_8 та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон.

11 квітня 2022 року, ОСОБА_1 підписав довідку ВЛК №942 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу капітана ОСОБА_9 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військово обліку за станом здоров`я капітана ОСОБА_9 та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Окрім цього, військовослужбовець за контрактом, підполковник ОСОБА_1 , 12 травня 2022 року підписав довідку ВЛК №1131 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу молодшого лейтенанта ОСОБА_10 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військового обліку за станом здоров`я молодшого лейтенанта ОСОБА_10 та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон.

Крім того, військовослужбовець за контрактом, підполковник ОСОБА_1 , 10 червня 2022 року підписав довідку ВЛК №1221 та скріпив підписом та гербовою печаткою відмітку про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу старшого лейтенанта ОСОБА_11 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військово обліку за станом здоров`я старшого лейтенанта ОСОБА_11 та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Москович А.Я., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій він, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити постанову місцевого суду в частині накладення стягнення у виді арешту з триманням на гауптвахті на штраф в межах санкції ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, яка діяла на момент вчинення адміністративних правопорушень.

Зазначає, що він не погоджується з оскаржуваною постановою в частині накладення стягнення, оскільки вважає його надмірно суворим, місцевим судом не враховано усіх обставин справи, ступінь вини та особу ОСОБА_1 , а також той факт, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності.

Повідомляє, що ОСОБА_1 свою вину визнав, пояснив свої дії тим, що його не своєчасно ознайомили із змінами, які почали діяти з моменту введення воєнного стану і про такі зміни йому стало відомо лише після отримання Роз`яснення начальника 16 Регіонального ВЛК № 137 від 27 квітня 2022 року, зазначені порушення допущені ним не умисно, він допустив недбальство через несвоєчасне ознайомлення з особливостями законодавства (змінами), що передбачені саме для «воєнного часу» щодо порядку виключення з військового обліку за станом здоров`я офіцерів запасу, які визнані непридатними до військової служби.

Вважає, що його виною у даній ситуації є лише те, що він не доклав належних зусиль для своєчасного з`ясування усіх особливостей щодо ведення та видачі військових облікових документів, які визначені законодавством для «воєнного часу» та почали діяти саме з 24 лютого 2022 року.

Наголошує, що постанова Мостиського районного суду Львівської області прийнята з порушенням процесуальних норм, а саме ст. 23 та 33 КУпАП.

Звертає увагу, що такий вид стягнення є надмірно суворим, оскільки санкцією ч. 2 ст. 172-14 КУпАП передбачено штраф, який був би достатнім для його виховання.

Повідомляє, що ОСОБА_1 , має військове звання підполковника, на службі в ЗСУ перебуває з 14 лютого 2014 року, не притягався до дисциплінарної відповідальності, за місцем роботи характеризується позитивно, користується повагою колективу, займається підвищенням особистої бойової готовності, має бойовий досвід несення служби, був учасником АТО, на даний час обіймає посаду Начальника третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Поставлені завдання по забезпеченні мобілізації військовозобов`язаних, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.

Зазначає, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті може негативно вплинути на морально-вольові якості правопорушника, а також на взаємовідносини його з підлеглими працівниками та керівництвом, що може негативно позначитися не тільки на його просуванні по службі, але і на громадській (суспільній) думці у відношенні до усіх ТЦК та СП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку аргументів апеляційної скарги та виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-14 КУпАП України (в редакції від 26 травня 2022 року, на момент вчинення адміністративного правопорушення), передбачено відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду та тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого з ч. 2 ст. 172-14 КУпАП підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами, та у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Аргументи сторони захисту,що місцевим судом не було дотримано вимог ст. 33 КУпАП, та обрано адміністративне стягнення, яке за своїм видом є несправедливим, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, при обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 діб, судом було враховано дані, на які, у тому числі, посилається і захисник, а саме дані про особу ОСОБА_1 та обставини справи.

Санкція ч. 2 ст. 172-14 КУпАП є альтернативною та надає суду можливість накласти одне з видів стягнень, а саме штрафу в розмірі від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості, відповідно до статті 6 Конвенції.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Так, при призначенні адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 діб, місцевим судом враховано характер вчинених адміністративних правопорушень (в результаті яких заподіяна шкода інтересам держави), яке на думку апеляційного суду є доволі небезпечним; данні про особу правопорушника, який має військове звання підполковника, на службі в ЗСУ перебуває з 14 лютого 2014 року, не притягався до дисциплінарної відповідальності, за місцем роботи характеризується позитивно, користується повагою колективу, займається підвищенням особистої бойової готовності, має бойовий досвід несення служби, був учасником АТО, на даний час обіймає посаду Начальника третього відділу Львівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Львівської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Відтак, враховуючи конкретні обставини справи, з метою попередження з боку ОСОБА_12 аналогічних адміністративних правопорушень, вважаю, що до останнього не доцільно застосовувати стягнення у виді штрафу.

Та обставина, що ОСОБА_1 свою вину визнав, пояснив свої дії тим, що він не своєчасно ознайомився із змінами, які почали діяти з моменту введення воєнного стану і про такі зміни йому стало відомо лише після отримання Роз`яснення начальника 16 Регіонального ВЛК № 137 від 27 квітня 2022 року, не є безумовною підставою для зміни призначеного судом першої інстанції стягнення, адже в результаті дій ОСОБА_1 заподіяна шкода інтересам держави, вчинені ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень у сфері військової служби та становить велику суспільну небезпеку для інтересів та обороноздатності держави.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 23 КУпАП, передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Московича А.Я. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Мостиського районного суду Львівської області від 21 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-14 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Московича Андрія Ярославовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.