Справа № 135/108/23
Провадження № 3/135/52/23
ПОСТАНОВА

іменем України

30.08.2023 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника адвоката Бодачевської М.В., потерпілої ОСОБА_1 та її представника адвоката Лобуренка С.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2023 інспектором СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Брудницьким Я.В. було складено протокол серії ААД № 136228 про те, що водій ОСОБА_2 25.01.2023 о 08 год 20 хв на автодорозі Р-33, біля перехрестя комбікормовий комплекс, керуючи автомобілем марки «Renault Rangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал про намір повороту, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка здійснювала маневр поворот ліворуч, чим порушив вимоги п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, що було кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 своєї вини не визнав та пояснив, що того дня рухався по автодорозі з смт. Тростянець в напрямку м. Ладижин, попереду нього рухався автомобіль марки «Skoda», який не вмикав поворот ліворуч, а тому він вирішив здійснити обгін даного автомобіля. Для виконання даного маневру, він ввімкнув покажчик повороту «ліворуч», виїхав на смугу зустрічного руху, почав обгін та в цей час помітив, що попереду автомобіля «Skoda», рухається ще один автомобіль «Skoda», як потім він дізнався під керуванням ОСОБА_1 . Обігнавши перший автомобіль, він частково повернувся на свою смугу руху, та переконавшись, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не має наміру повертати ліворуч, вирішив здійснити обгін даного автомобіля. В процесі виконання даного маневру, він помітив, як в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 раптово включився поворот покажчику «ліворуч» та вказаний автомобіль почав різко виконувати даний маневр. З метою уникнути зіткнення з даним автомобілем він прийняв рішення рухатись ліворуч та повернути ліворуч на другорядну дорогу, але не зміг уникнути зіткнення. Зіткнення з автомобілем відбулось на самому повороті на другорядну дорогу. Він рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год. Відмінність його письмових показів, які він надавав інспектору поліції та які містяться в матеріалах справи, від наданих показів під час судового розгляду, пояснює тим, що відразу після ДТП перебував в стані ефекту та до кінця не усвідомлював, які покази надає. При цьому зазначив, що будь-якого тиску на нього з боку інспектора поліції не було. Підтримує клопотання свого захисника про закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Захисник Бодачевська М.В. подала до суду клопотання, в якому просила закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Своє клопотання мотивує тим, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 14.2 «б» ПДР України, натомість згідно висновку експерта причиною ДТП стало порушення ОСОБА_2 вимог п. 14.6 ПДР України. Посилаючись на судову практику ЄСПЛ, вважає, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену в протоколі, а тому всі виявлені під час складання протоколу недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З огляду на вказане вважає, що вина її підзахисного не доведена належними та допустимими доказами.

Потерпіла ОСОБА_1 суду пояснила, що того дня їхала на автомобілі на роботу, а саме в місцеве відділення залізниці, та маючи намір зробити маневр поворот ліворуч, приблизно за 150 метрів до повороту ввімкнула покажчик повороту «ліворуч», після цього почала зменшувати швидкість руху. Перед початком її маневру поворот ліворуч, вона бачила в дзеркало заднього виду, що позаду неї рухаються два автомобілі. Перший автомобіль перебував на відстані від неї приблизно 20-30 метрів, а другий автомобіль, під керуванням ОСОБА_2 , позаду першого, на значній відстані. При цьому, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 ще не розпочав маневр обгону. Виконуючи маневр поворот ліворуч вона почула звук гальмівної системи іншого автомобіля та відразу в цей момент відбулось зіткнення. Саме зіткнення відбулось вже в самому повороті, коли вона майже завершила свій маневр. Відмінність її письмових показів в частині відстані за якої вона включила покажчик повороту, які вона надавав інспектору поліції та які містяться в матеріалах справи, від наданих показів під час судового розгляду, пояснює тим, що відразу після ДТП перебувала в стані ефекту. Вона чула як ОСОБА_2 відразу після вчинення ДТП казав, що він винуватий. Також зазначила, що в момент виконання повороту ліворуч, вона бачила як на виїзді з другорядної дороги, на яку вона повертала, стояв автобус жовтого кольору, який її пропускав.

Захисник Лобуренко С.В. вказав, що вина ОСОБА_2 доведена сукупністю доказів та поясненнями свідків, а саме головне висновком експерта. В зв`язку з цим вважає, що ОСОБА_2 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Інспектор СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Брудницький Я.В. суду показав, що під час несення служби, отримавши повідомлення про ДТП вихав на вказане місце. Прибувши на місце ДТП він побачив два транспортні засоби, які мали механічні пошкодження. Оцінивши ситуацію, опитавши учасників ДТП, ним була складена схема ДТП. При оформленні матеріалів ним було з`ясовано, що ОСОБА_1 рухалась на автомобілі з с. Оляниця в напрямку м. Ладижин, та мала намір виконати маневр поворот ліворуч, а саме повернути з головної дороги на другорядну, яка веде на залізничну станцію. Для виконання даного маневру водій ОСОБА_1 завчасно зменшила швидкість руху та включила відповідний покажчик руху. При цьому в попутному напрямку рухався водій ОСОБА_2 , який мав намір здійснювати обгін. З пояснень ОСОБА_2 він не побачив, що автомобіль, який він мав намір обганяти, включив покажчик повороту ліворуч. З огляду на всі обставини справи, оцінивши пояснення учасників ДТП, місце розташування транспортних засобів на дорозі, ним було констатовано порушення водієм ОСОБА_2 правил обгону, а саме вимог п. 14.2 «б» ПДР. Під час оформлення матеріалів від ОСОБА_2 зауважень не надходило, останній свою вину визнав, вказував, що порушив правила обгону. Він не пам`ятає чи був наявний гальмівний шлях на дорозі. Зіткнення автомобілів на його думку відбулось в повороті, коли водій ОСОБА_1 майже закінчила маневр повороту. На даній ділянці автодороги дозволена максимальна швидкість 90 км/год + 20 км/год. При оформленні матеріалів він не вказував ОСОБА_2 як писати письмові пояснення, останній викладав їх самостійно. Пам`ятає, як ОСОБА_2 вказував, що поспішає на роботу та про наявність іншого транспортного засобу, який рухався між ним та ОСОБА_1 . Перешкод, які обмежують видимість на даній ділянці автодороги не має, ДТП відбулось в пору дня коли вже була нормальна видимість. Факт включення ОСОБА_1 повороту покажчика завчасно встановив виключно зі слів останньої. На його думку ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці було дотримано всіх вимог правил ПДР. Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 виконала свій маневр різко, без включення попередньо покажчика повороту, на його думку спростовуються наявними механічними пошкодженнями транспортних засобів учасників ДТП. Якщо б такі твердження відповідали б дійсності, механічні пошкодження носили б зовсім інший характер.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що того дня близько 8 години ранку рухався по автодорозі з с. Оляниця в напрямку м. Ладижин. Попереду нього рухався автомобіль Шкода, водій якого включив відповідний покажчик повороту ліворуч. З вказаних дій водія він зрозумів, що автомобіль готується до маневру поворот ліворуч. За скільки метрів водій включив покажчик повороту сказати не може, але зазначив, що на його думку водій це зробив завчасно, оскільки надав йому можливість зорієнтуватись. Реагуючи на вказаний сигнал автомобіля, який рухався попереду, він відповідно почав зменшувати швидкість руху, знаходився від даного автомобіля на відстані близько 20 метрів. Перед цим він помітив світло фар автомобіля, який рухався позаду нього. В той момент коли автомобіль, який рухався попереду нього почав здійснювати маневр ліворуч, він позаду почув звук гальмівної системи іншого автомобіля. Уточнив, що коли почув даний звук, не бачив щоб вказаний автомобіль здійснював маневр обгону його автомобіля. Потім побачив як по зустрічній смузі рухається автомобіль, який здійснював його обгін та відбулося зіткнення вказаних автомобілів. Момент зіткнення він не бачив. Він не мав наміру повертати ліворуч чи праворуч, оскільки прямував в м. Ладижин. Відразу після цього зупинив автомобіль та підійшов до автомобілів, щоб пересвідчитись чи все добре з їх водіями.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він є чоловіком ОСОБА_1 , яка зателефонувала йому і повідомила, що потрапила в ДТП. Після цього він відразу приїхав на місце ДТП, очевидцем якого він не був. Після прибуття на місце ДТП відразу підійшов до дружини, пересвідчитись чи все добре, потім приїхала швидка допомога та поліцейські. Підтверджує, що в автомобілі дружини світив лівий покажчик повороту, він підійшов до автомобіля та включив аварійну сигналізацію. Коли він спілкувався з ОСОБА_2 останній повідомив, що винуватий в ДТП та зазначив, що рухався зі швидкістю 80 км/год. Він бачив наявність на зустрічній смузі руху гальмівного шляху, 70-80 метрів до моменту зіткнення. Однозначно стверджувати, що гальмівний шлях належить автомобілю ОСОБА_2 не може, це його припущення.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що у вказаний час їхав на автомобілі з роботи, виїжджав на головну дорогу і бачив зіткнення двох автомобілів - Рено та Шкода. Зіткнення відбулось коли Шкода здійснювала маневр повороту ліворуч, а Рено рухався по зустрічній смузі руху. Момент гальмування не бачив, бачив тільки гальмівний шлях автомобіля Рено. Зіткнення відбулось на межі виїзду з повороту та головної дороги. Удар був ковзаючий, тобто під кутом, автомобіль Шкода рухався не швидко.

Постановою суду від 27.03.2023 було задоволено клопотання захисника Бодачевської М.В. та призначено у справі автотехнічну експертизу, за результатами якої експертом зроблено висновок № 2035/2036/23-21 від 03.08.2023, відповідно до якого в заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «Renault Rangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до норм вимог п. 14.6 «а» ПДР України, а водій автомобіля марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 відповідно до норм вимог п. 16.13 ПДР України. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля марки «Renault Rangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимогам п. 14.6 «а» ПДР України, знаходились в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Заперечень до вказаного висновку учасники судового розгляду не висловлювали.

Дослідивши матеріали справи, висновок експерта № 2035/2036/23-21 від 03.08.2023, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , свідків, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норма статті 124 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно правила дорожнього руху порушено водієм, та чи знаходяться ці порушення в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до п. 14.2 «б» ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Відповідно до п. 14.6 «а» ПДР України, обгін заборонено на перехресті.

Суд, проаналізувавши докази та пояснення учасників розгляду, надавши оцінку висновку експерта, який не оспорюється сторонами та містить обґрунтовані відповіді на всі поставлені судом запитання, констатує про порушення водієм ОСОБА_2 п. 14.6 «а» ПДР України за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 136228.

Також суд констатує, що саме порушення водієм ОСОБА_2 п. 14.6 «а» ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 25.01.2023 о 08 год 20 хв на автодорозі Р-33, біля перехрестя комбікормовий комплекс, за участю автомобіля марки «Renault Rangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Натомість порушення водієм ОСОБА_2 п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 136228, що було йому інкриміновано інспектором поліції, під час судового розгляду підтвердження не знайшло.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Під час судового розгляду було встановлено: порушення водієм ОСОБА_2 п. 14.6 «а» ПДР України; причинний зв`язок вказаного порушення з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, ОСОБА_2 було інкриміновано зовсім інше за суттю порушення ПДР України - п. 14.2 «б», які на думку інспектора поліції перебували в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди, та які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

В даному випадку суд звертає увагу, що він не має права самостійно редагувати кваліфікацію дій ОСОБА_2 та виходити за межі пред`явленого йому звинувачення саме в порушенні ним п. 14.2 «б» ПДР України.

Відтак, ураховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини дорожньо-транспортної пригоди, описаної у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 порушень саме п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, що в даному випадку виключає наявність в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП, тобто за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 247, 256, 268, 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 136228 від 25.01.2023.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя