Справа № 523/8547/23
Номер провадження 3/523/4597/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2023 р. м. Одеса

Cуддя Суворовського районного суду м. Одеси Лупенко А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кремидівка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, із вищою освітою, працюючого реалізатором запчастин, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 та ч.4 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до адміністративних матеріалів, які надійшли до суду, 30.04.2023р. відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення №428576 та №089094, згідно яких, останній, в той же день, приблизно о 00год. 15хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_1 на прибудинковій території не був уважним та здійснив наїзд на перешкоду - бетону плиту з люком, внаслідок чого, транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Після чого, приблизно о 00год. 35хв., ОСОБА_1 знаходячись по вул. Ген. Бочарова,29, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкоголь (пиво та горілку), від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тим самим, порушив вимоги п.2.3.б, 13.1 та п.2.10є Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 та ч.4 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні, ОСОБА_2 свою вину у вчинені адміністративних правопорушень не визнав, при цьому пояснив, що із протоколами складеними відносно нього не згоден та вважає, що працівниками поліції були допущені порушення вимог Законодавства України.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази і обставини у сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3, 1.4 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із Законодавством.

У підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130 та ст.124 КУпАП, органом поліції надані протоколи про адміністративні правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт працівника поліції, схему місця ДТП, відеозаписи.

Надаючи оцінку вказаним доказам, враховується наступне.

Так, відповідальність за ст.124 КупАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція статті 124 КупАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 2.3.б, 13.1 ПДР України, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №428576 від 30.04.2023 року.

Тому, розглядаючи дану категорію справ, суддя має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.2.3 б, 13.1 ПДР України, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Згідно вимог п.2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.13.1. вищевказаних Правил водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак у фабулі правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, не розкрито порушення ОСОБА_2 саме п.2.3 б, 13.1 ПДР.

Так, враховувати дорожню обстановку водій повинен відповідно до п.12.1 ПДР, при цьому п.13.1 ПДР передбачає, що водій повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Далі, відповідно до п.1.10 ПДР дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що збитки в розумінні п.1.10 ПДР - це втрати особи, цивільні права якої були порушені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За матеріалами справи власником автомобілям є сам притягуваний ОСОБА_2 ; даних про інших осіб, яким в результаті необачних дій ОСОБА_2 були б завдані збитки, про пошкодження вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, потерпілих адмінпротокол та схема місця ДТП до нього не містять.

Таким чином, особа яка склала протокол за ст.124 КУпАП, незважаючи на бланкетну норму закону та всупереч вимогам ст.256 КУпАП, вказала зовсім інший пункт ПДР, який передбачає відповідальність за ст.124 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п.31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява №589973/00); п.109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява №45701/99); п.54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

За таких обставин, слід визнати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, у зв`язку з чим, у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження по справі про притягнення останнього за вказаною статтею підлягає закриттю.

Що стосується порушення Галаганом ч.4 ст.130 КУпАП, враховується наступне.

Відповідно до п.2.10є ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП.

Оскільки виходячи з вищенаведених висновків, ОСОБА_2 не вчиняв дій, які б підпадали під поняття дорожньо-транспортної пригоди (п.1.10 ПДР) й у нього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то на притягуваного не поширюється обов`язок виконання вимог п.2.10є (не вживати без призначення медичного працівника алкоголю).

Крім того, слід зазначити про те, що в адмінпротоколі стосовно ОСОБА_2 за ч.4 ст.130 КУпАП працівниками поліції не зазначено після якої саме ДТП за його участю, водій вживав алкоголь та перебував у стані сп`яніння.

Окрім того, слід звернути увагу й на ті обставини, що відеофіксація працівниками поліції розпочинається із 23год. 41хв. 29.04.2023р., при цьому в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено 00год. 15хв. 30.04.2023р. (щодо ст.124 КУпАП) та 00год. 35хв. 30.04.2023р. (щодо ч.4 ст.130 КУпАП), тим самим, слід зробити висновок, що останні будучи обізнаними про адмін. правопорушення, які готується з боку ОСОБА_2 , не припинили його дії або з іншого боку сфальсіфікували матеріали протоколів.

В зв`язку із чим, вживання мов би Галаганом вранці 30 квітня 2023 року спиртних напоїв та його перебування у стані алкогольного сп`яніння без взаємозв`язку з причетністю водія до ДТП не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП. Таке право гарантується п.(а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997р.

Далі, слід врахувати, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суддя позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень судді не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки суд/суддя вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п.161, Series A заява №25).

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суддя, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.23,130,247,283-284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.4 ст.130 КУпАП.

У разі вилучення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 - повернути за належністю останньому.

Копію постанови направити для виконання до Управління патрульної поліції в Одеській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 10-днів з дня винесення.

Суддя А.В.Лупенко