Справа № 477/1997/23
Провадження № 3/477/1162/23
П О С Т А Н О В А

28 серпня 2023 рокум. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Саукової А.А., за участю секретаря Герасимової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Козаченка Р.В.,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП, які відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями передано для розгляду судді Козаченку Р.В.

31 липня 2023 року суддя Козаченко Р.В. заявив самовідвід, який відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи 18 серпня 2023 року переданий на розгляд судді Сауковій А.А.

Самовідвід мотивований тим, що у провину особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ставиться невчасна виплата заробітної плати працівникам, в тому числі і ОСОБА_2 , яка є матір`ю дружини головуючого у справі. Посилаючись на п.4 ст. 75 КПК України, вважав за необхідне заявити самовідвід для виключення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та безсторонності розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, що не перешкоджає розгляду питання про самовідвід.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями КУпАП питання відводів або самовідводів судді у справі про адміністративне правопорушення не врегульоване.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

З огляду на викладене суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме норми КПК України.

Згідно приписів статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року) кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Усталена практика Європейського Суду з прав людини вказає на те, що наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Мироненко і Мартенко проти України», «Білуха проти України», «Рудніченко проти України»). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії).

В своїй заяві як на підставу самовідводу суддя Козаченко Р.В. посилається на те, що мати його дружини є одним з працівників, яким невчасно виплачується заробітна плата, що і ставиться у провину ОСОБА_3 , який є директором підприємства, де остання працює.

На думку суду, зазначена обставина може викликати сумнів у безсторонності судді, у зв`язку з чим заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, ст. 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Козаченка Р.В. про самовідвід задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для заміни відведеного судді іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Саукова