Справа № 551/858/23
Провадження №3/551/388/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2023 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі судді Сиволапа Д.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Полтавській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, відомості про місце роботи у суду відсутні,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 045455 від 30 липня 2023 року о 23-50 год. 29 липня 2023 року по вул. Небесної Сотні (колишня Комсомольська) в сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen Jumper» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря нарколога відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України в зв`язку з чим його дії кваліфіковані працівниками Національної поліції за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій, посилаючись на зайнятість по роботі, просив розглядати справу за його відсутності.

Також надав письмові пояснення по суті справи в яких підтвердив, що дійсно керував автомобілем «Citroen Jumper» за вказаних в протоколі обставин та був зупинений працівниками поліції на двох патрульних автомобілях. Вказані поліцейські йому не назвались, на його вимогу своїх службових посвідчень не пред`явили, про причини зупинки транспортного засобу не повідомили. Натомість вони безпідставно провели обшук його автомобіля, звинувачували його у зберіганні холодної зброї, а потім, не називаючи наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння, почати вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння з використанням наявного у них алкотестера.

Через таку поведінку працівників поліції він відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти його у медичному закладі Шишацькій ЛПЛ, куди й прибув у супроводі працівників поліції. Однак, по незалежним від нього причинам черговий лікар відмовила у проведені такого огляду нібито через те, що алкотестер зданий на повірку.

Користуючись цим, працівники поліції знову почали вимагати від нього пройти огляд з продуванням їхнього алкотестера від чого він повторно відмовився, вказавши, що бажає пройти огляд саме в найближчому медичному закладі, а неможливість його проведення не є його проблемою.

Направлень на проходження огляду в інших медичних закладах працівники поліції йому не видавали, натомість склали на нього протокол за відмову від проходження огляду. В якості елементу тиску на нього вони також погрожували забрати на штрафмайданчик його автомобіль, незважаючи на те, що він був припаркований з дотриманням вимог ПДР та руху інших транспортних засобів не перешкоджав.

Надаючи оцінку доводам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та наданим органом Національної поліції доказам, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Об`єктивна сторона частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (пункт 2.9.«а» Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (пункт 2.5. Правил дорожнього руху України).

Відповідно до положень ч.ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні положення містяться в інших підзаконних актах, якими визначені підстави та процедура огляду особи, яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння, зокрема у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України 7 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Тобто вищевказаними документами визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться або поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або за направленням та в присутності поліцейського в найближчому (п. 7 Інструкції) закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Таким чином, передбачена ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом за відмову пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції наступає лише в разі його відмови пройти відповідний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 2 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції суду надано: протокол про адміністративне правопорушення, від підписання якого та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився; відеозаписи з портативних реєстраторів працівників поліції; письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до КНП «Шишацька ЛПЛ», медична довідка про звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою.

Крім того, скориставшись своїми правами передбаченим ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 надані детальні письмові пояснень щодо обставин справи, які відповідно до ст. 251 КУпАП також є доказом у справі.

Надаючи правову оцінку вказаним доказам, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить письмових пояснень по суті правопорушення від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності він, в силу вищенаведених судом обґрунтувань, фактично не є безпосереднім доказом по справі, а виступає процесуальним документом в якому викладене державне обвинувачення особі, у вчиненні адміністративного правопорушення (в даному випадку за ч.1 ст. 130 КУпАП).

При дослідженні наданого суду відеозапису встановлено, що він складається з двох відеофайлів записаних різними технічними засобами, а саме відеореєстратором, розміщеним в патрульному автомобілі та портативними відеореєстраторами, закріпленому на форменому одязі працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (останній файл комбінований з фрагментів записів з двох відеореєстраторів).

При перегляді відеозапису з патрульного автомобіля судом встановлено, що на ньому зафіксовано момент зупинки автомобіля «Citroen Jumper» світлого кольору під керування ОСОБА_1 о 23-52 год. 29 липня 2023 року в центрі смт. Шишаки поліцейськими, що пересувались на двох патрульних автомобілях. Далі відеозапис переривається.

Інший відеозапис з портативних відеореєстраторів працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпочинається (в обох випадках) з 00:07 год. 30 липня 2023 року та на ньому зафіксовано процедуру обшуку автомобіля ОСОБА_1 , який проводився декількома працівниками поліції.

Пунктом 5 Розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналогічні положення щодо відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах містяться в п. 3 Розділу ІІІ даної Інструкції.

Пунктом 2 ч.1 Розділу VII даної Інструкції поліцейським заборонено примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Таким чином, в супереч вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису надані в розпорядження суду працівниками поліції відеозаписи не є безперервними та ними не зафіксовано перші 15 хвилин їхнього спілкування з водієм ОСОБА_1 після його зупинки.

Враховуючи вищевикладене та відсутність інших доказів наданих працівниками поліції щодо обставин їх спілкування з водієм протягом 15 хвилин з моменту його зупинки, суд приймає до уваги саме пояснення ОСОБА_1 про те, що працівники поліції йому не назвались, службових посвідчень на його вимогу не пред`являли, причин зупинки не називала, натомість користуючись чисельною перевагою без участі понятих та складання процесуальних документів провели обшук його автомобіля та звинувачували його у зберіганні холодної зброї.

Так, на відеозаписі з портативних відеореєстраторів працівників поліції дійсно зафіксовано, що вони між собою обговорювали наявність у ОСОБА_1 ножа. Також з відеозапису вбачається, що, вимагаючи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, поліцейські не називали водію ОСОБА_1 наявних у нього ознак такого сп`яніння та озвучили їх лише в приміщені медичного закладу при складанні відповідного адміністративного протоколу.

З огляду на такі дії працівників поліції, суд вважає, що водій ОСОБА_1 , скориставшись своїми процесуальними правами цілком обґрунтовано вирішив пройти огляд на стан сп`яніння саме в найближчому медичному закладі КНП «Шишацька ЛПЛ».

З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 в супроводі поліцейських прибув до вказаного лікувального закладу, прослідував до приймального відділення, однак його огляд на стан сп`яніння не було проведено черговим лікарем по незалежним від водія причинам, а саме лікар послалась на те, що службовий алкотестер зданий на повірку.

На думку суду вказана відмова з боку чергового лікаря Шишацької ЛПЛ не є обґрунтованою. Зокрема вимогами Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 не передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з обов`язковим застосуванням алкотестера, натомість передбачено, що стан сп`яніння може бути вставлений за результатами зовнішнього огляду особи (зовнішній вигляд, поведінка, стан свідомості, вегетативно-судинні реакції, рухова сфера тощо) та даними лабораторних досліджень, з відображенням встановленого діагнозу у акті медичного огляду (п.п. 3-4, 15-19 Розділу ІІ Інструкції, додаток 3 до Інструкції ).

Своїм листом від 23.08.2023 року № 886 КНП «Шишацька ЛПЛ» відмовила суду у наданні актуального Переліку лікувально-профілактичних закладів області, яким надано право на проведення медичних оглядів з метою виявлення у водії ознак алкогольного та інших видів сп`яніння, пославшись на те, що не є розпорядником даної інформації.

З огляду на це ,судом використано Перелік лікувально-профілактичних закладів області, яким надається право проведення медичних оглядів з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджений наказом ДОЗ ПОДА від 15.12.2020 № 301, який та розміщений на офіційному веб сайті Департаменту охорони здоров`я ПОВА.

Відповідно до п. 25 даного Переліку Комунальне некомерційне підприємство «Шишацька центральна районна лікарня» (попередня назва) уповноважена на проведення медичних оглядів водії цілодобово.

За таких обставин суд вважає, що водій ОСОБА_1 вжив всіх передбачених законом заходів для проведення його огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення у нічний час відповідно до статті 266 КУпАП, а саме у КНП «Шишацька ЛПЛ», а саме висловив безумовну згоду на його проведення та прибув до вказаного закладу в супроводі поліцейських.

Разом з тим, по незалежним від водія причинам у проведені такого огляду в КНП «Шишацька ЛПЛ» йому було відмовлено персоналом даного закладу, а при його повторній відмові пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням наявного у поліцейських технічного засобу - на нього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не виписувались письмові направлення водія ОСОБА_1 до інших медичних закладів для проходження ним медичного огляду (п.8 Розділу ІІ Інструкції). Так, у матеріалах справи наявне лише письмове направлення його до Шишацької ЛПЛ в якому у графі «результати огляду» вказано «не проводився (відмовився»), що не відповідає дійсності, оскілки від огляду у даному закладі водій не фактично не відмовлявся (а.с.3).

Статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за відсутності чинної правової норми, яка визначає обов`язки та дії водія в разі технічної неможливості проходження ним медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, який уповноважений на проведення таких оглядів та без наявності відповідного письмового направлення від органу поліції, суд вважає що у ОСОБА_1 не виник обов`язок проходити такий огляд у іншому закладі охорони здоров`я.

При цьому неможливість проведення такого огляду в найближчому уповноваженому закладі охорони здоров`я КПН «Шишацька ЛПЛ» з будь-яких незалежних від водія причин не повинна негативним чином впливати на права та обв`язки даного громадянина.

При перегляді відеозапису судом не виявлено у водія ОСОБА_1 явних зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, визначених пунктом 3 Розділу І Інструкції.

На користь доводів ОСОБА_1 про те, що автомобілем у стані сп`яніння він не керував свідчить і довідка КПН «Шишацька ЛПЛ», яка видана працівникам поліції за результатами його звернення вночі 30.07.2023 за медичною допомогою до чергового лікаря. Так, в даній довідці детально описано результати огляду ОСОБА_1 лікарем, однак не відображено наявність у нього жодних ознак алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння або його свідомої відмови від проходження медичного огляду на стані сп`яніння не підтверджується жодними належними та достатніми доказами у справі поза розумним сумнівом, а отже суд не вбачає в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

За таких обстави провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 130, 247, 251, 255, 283-285, 287, 307, 308 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області Д.С.Сиволап