КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №760/6958/23 Головуючий у 1 інстанції: Мозолевська О.М.

Провадження №33/824/3330/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

10 серпня 2023 року Київський апеляційний суд, у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенко Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Таранова Станіслава Ігоровича - представника ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 12 червня 2023 року адвокат Таранов Станіслав Ігорович - представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог Інструкції, а саме в протоколі ААД №462557 від 12.03.2023 року наявні закреслення та виправлення відомостей, а також відсутній підпис у направленні водія на огляд до медичного закладу.

Звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування апелянтом транспортним засобом, та факт того, що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення, права та обов`язки громадянина, передбачені, статтею 268 КУпАП.

Зазначив, що із долученого до матеріалів справи диску, відео є фрагментальною нарізкою, з якої неможливо встановити факт керування водієм автомобілем, його стан алкогольного сп`яніння, а також дотримання працівниками поліції встановленої законом процедури проведення огляду, послідовності їх дій, відібрання у водія пояснень та складання долучених документів.

Також вважає, що матеріали справи не містять відомостей про відсторонення апелянта від керування транспортним засобом, що є обов`язком поліцейського згідно зі статтею 266 КУпАП, з чого можна зробити висновок, що водій або не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або поліцейським недотримані вимоги статті 266 КУпАП.

Вважає, що матеріали справи не містять належних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні адвокат Таранов С.І. та ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином причини неявки суду не повідомив.

Доповівши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Таранова С.І., вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.03.2023 о 02 год. 10 хв. на вул. В. Гетьмана, 27, що в м. Києві інспектором патрульної поліції в м. Києві був зупинений ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Audi» моделі «A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в найближчому закладі охорони здоров`я від якого останній відмовився.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується в тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №462557 від 12.03.2023 в якому встановлено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Всупереч вимогам зазначеної статті, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані усі обставини справи, в зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з грубими порушеннями, та містить ряд неточностей, зокрема в протоколі складеному відносно ОСОБА_1 зазначена прізвище інша особа якій роз`яснюються процесуальній права.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту порушення особою п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріалами справи не встановлено керування автомобілем саме ОСОБА_1 , в протоколі про адміністративне правопорушення в розділі прізвище і ініціали особи якій роз`яснюються її права та обов`язки зазначено ОСОБА_3 , де потім карандашем дописано ОСОБА_4 .

Долучені до справи рапорт та довідка це намагання виправити допущені працівниками поліції порушення.

Підписи наявні в протоколі незрозумілі, та не можливо встановити кому вони належать.

Направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не підписано працівником поліції.

Так Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 грудня 2018 року № 1026, пунктом 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Під час перегляду відео диска долученого до справи як підтвердження правопорушення заподіяного ОСОБА_1 апеляційний суд встановив, що працівники поліції не дотримуються вимог КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції № 1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, повинен враховувати, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки усі зазначені недоліки та порушення з боку працівників поліції під час судового розгляду трактуються на користь особи яка звинувачується у скоєнні правопорушення.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 наявними у матеріалах справи доказами.

Керуючись ст. 247 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Таранова Станіслава Ігоровича - представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року скасувати.

Провадження про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.