ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5162/23 Головуючий в 1 інст. Михайлова А.В.
Провадження № 33/807/908/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника - адвоката Бордюг О.В., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого сторожем ЗОШ №14, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 08.06.2023 року о 20 годині 52 хвилин, в м. Запоріжжі, по вул. Святоволодимирівській, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 1102», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що протокол та постанова суду містять хибні, вигадані і такі, що не відповідають матеріалам відомості про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 20 годині 52 хвилин.

З відеозапису встановлено, що з 20:50 годин і далі ОСОБА_1 знаходився біля будівлі ЗОШ №15 і не керував автомобілем.

В порушення вимог відомчої інструкції №1395 від 07.11.2015 року протокол не підписаний свідками події.

Постанову прийнято з порушенням норм матеріального права, оскільки ОСОБА_1 не був під час події водієм автомобіля.

Постанова суду не містить відомостей про місце вчинення інкримінованого правопорушення.

Суд не врахував того, що ОСОБА_1 проживає один, має інвалідність другої групи безстроково, має важкі захворювання.

Позбавлення ОСОБА_1 права керування автомобілем призведе до неможливості відвідувати лікарню і отримувати медичну допомогу, доставляти продукти харчування та добиратися до місця роботи.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Постанову суду першої інстанції просить скасувати, а провадження в справі закрити.

Щодо вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки справу відносно ОСОБА_1 було розглянуто без його участі, а з постановою його захисник ознайомився лише 04.12.2023 року, тобто вже після закінчення строку на апеляційне оскарження (а.с.25).

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими, виходячи з принципу правовладдя, який визнається і діє в Україні (ст. 8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бордюга О.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а постанову місцевого суду змінити, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України, ОСОБА_1 дотримано не було.

В основу винуватості ОСОБА_1 місцевим судом було покладено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №407987 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 08.06.2023 року о 20 годині 52 хвилин, в м. Запоріжжі, по вул. Святоволодимирівській, керував транспортним засобом «ЗАЗ 1102», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- акт огляду та направлення на огляд (а.с.3-4), якими встановлено, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від огляду ОСОБА_1 відмовився;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.6-8), в яких вони вказали, що вони бачили, як ОСОБА_1 (сторож місцевої школи) вживав алкогольні напої в парку, після цього сів за кермо автомобіля «синя таврія» НОМЕР_1 і поїхав на територію школи, де він працює;

- оптичний носій інформації у вигляді СД-диску (а.с.11), який містить відеозаписи з місця події та якими зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України.

Суд відхиляє апеляційні доводи, оскільки вони є безпідставними.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортного засобу.

Так, згідно змісту відеозапису з місця події та письмових пояснень свідків встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебуваючи свідками події, бачили саме ОСОБА_1 , який розпивав алкогольні напої, після цього сів за кермо автомобіля. Один із свідків події викликав поліцію та повідомив, що сторож місцевої школи сів за кермо автомобіля в стані сп`яніння.

Показання свідків повністю узгоджуються з матеріалами справи та в суду відсутні підстави недовіряти цим показанням свідків, які були безпосередньо очевидцями події.

Під час події, ОСОБА_1 перебував біля школи, мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння та на пропозицію працівника поліції пройти огляд виразив відмову, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта про те, що вид стягнення у вигляді позбавлення ОСОБА_1 права керування автомобілем призведе до ускладнення його життя та неможливості забезпечувати себе, оскільки законодавцем санкція за ст.130 КУпАП викладена як безальтернативна, а тому суд позбавлений дискреційних можливостей в цій частині.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536, 80 гривень, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.40) ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи .

Таким чином, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 , слід звільнити від сплати судового збору, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду зміні в частині стягнення судового збору.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/5162/23