КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/17840/22

номер провадження: 33/824/3333/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пилипака Ярослава Сергійовича, представника Київської митниці Держмитслужби Ніконова Германа Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Пилипака Ярослава Сергійовичапро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату переміщення через митний кордон України та митного оформлення товарів - керівник товариства з обмеженою відповідальністю «Бегемотік» (), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 627 428 грн 98 коп.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Не погодившись із вказаною постановою судді, 07 червня 2023 року адвокат Пилипак Я.С., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року, зупинити дію цієї постанови на час апеляційного перегляду справи та скасувати цюпостанову судді від 09 грудня 2022 року, а провадження у справі закрити, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального права, неналежною оцінкою доказів та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Також до апеляційної скарги адвокат Пилипак Я.С. окремо додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження адвокат Пилипак Я.С. зазначає, що ОСОБА_1 дізналася з порталу «ДІЯ» (http:diia.gov.ua) про наявне виконавче провадження, у якому вона являється боржником. Вказує, що 16 травня 2023 року з порталу автоматизованої системи виконавчого провадження ОСОБА_1 отримала інформацію про виконавче провадження, супровідні документи та копію постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 рокупро притягнення її до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Зазначає, що 18 травня 2023 року він, діючи в інтересах ОСОБА_1 , вже подавав апеляційну скаргу на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2023 року апеляційну скаргу йому було повернуто з тих підстав, що ним не надано витягу з договору про надання правової допомоги на підтвердження повноважень про надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

Вказує, що протокол про порушення митних правил було складено без участі ОСОБА_1 , а тому вона була позбавлена можливості ознайомитися з ним, надати пояснення та необхідні документи. Також ОСОБА_1 не отримувала судових повісток та повідомлень про розгляд даної справи у Солом`янському районному суді міста Києва.

Зазначає, що в ході розгляду справи у суді першої інстанції всі виклики, повістки, листи, в тому числі, при відкритті виконавчого провадження, направлялись на адресу: місто Київ, провулок Лужевського Руслана, будинок 14, корпус 7, офіс 32. Відповідно до довідок АТ «Укрпошта» причина повернення листів: адресат відсутній за вказаною адресою.

Звертає увагу, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/003400160 від 02 травня 2023 року, ОСОБА_1 з 19 червня 2012 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вона проживала за вказаною адресою з моменту введення в України військового стану та в період з 17 лютого 2022 року по 12 квітня 2022 року виїжджала до Грузії, Польщі для збереження свого життя від агресії російської федерації.

Стверджує, що постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 не отримувала та була позбавлена можливості оскаржити її у встановлений законом строки.

З наведених підстав захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, про поважність причин неявки до суду не повідомила. В той же час захисник ОСОБА_1 - адвокат Пилипак Я.С. вважав за можливе проводити розгляд заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді в частині вирішення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, пояснення адвоката Пилипака Я.С., який підтримав заявлене клопотання та просив апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, пояснення представникаКиївської митниці Держмитслужби Ніконова Г.В., який заперечував проти заявленого клопотання та просив у його задоволенні відмовити, дослідивши матеріали справи в цих межах, апеляційний суд приходить до висновку про залишення заяви без задоволення з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процедура реалізації вказаної конституційної норми в даному випадку знаходить свій вираз у ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Тобто дана норма чітко пов`язує вирахування строку на апеляційне оскарження саме з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

При вирішення питання про поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Вказаною вище практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що, якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Згідно з вимогами ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Оскаржувана постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва була прийнята судом 09 грудня 2022 року.

Таким чином, з урахуванням положень ст.294 КУпАП останній строк подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги було 19 грудня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року адвокат Пилипак Я.С., в інтересах ОСОБА_1 подав 18 травня 2023 року, тобто із пропуском встановленого законом строку. Також до апеляційної скарги від 18 травня 2023 року адвокат Пилипак Я.С.додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді (а.с.99-142).

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Пилипка Я.С., в інтересах ОСОБА_1 , від 18 травня 2023 року було повернуто скаржнику, з тих підстав, що адвокатом Пилипаком Я.С. не надано належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді, а саме, витягу з договору про надання правової допомоги (а.с.145).

07 червня 2023 року адвокат Пилипак Я.С., в інтересах ОСОБА_1 , вдруге подав апеляційну скаргу на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови судді (а.с.148-191).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Однак адвокат Пилипак Я.С. у заяві таких поважних причин не навів.

Так, у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Пилипак Я.С. зазначає, що протокол про порушення митних правил було складено без участі ОСОБА_1 , а тому вона була позбавлена можливості ознайомитися з ним, надати пояснення, необхідні документи. Вказує, що ОСОБА_1 не отримувала повісток та повідомлень про розгляд справи у Солом`янському районному суді міста Києва та в ході розгляду справи всі виклики, повістки, листи, в тому числі, і при відкритті виконавчого провадження, направлялись їй на адресу: місто Київ, провулок Лужевського Руслана, будинок 14, корпус 7, офіс 32. Відповідно до довідок АТ «Укрпошта» причина повернення листів: адресат відсутній за вказаною адресою. При цьому звертає увагу, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/003400160 від 02 травня 2023 року, ОСОБА_1 з 19 червня 2012 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вона проживала за вказаною адресою з моменту введення в України військового стану та в період з 17 лютого 2022 року по 12 квітня 2022 року виїжджала до Грузії, Польщі для збереження свого життя від агресії російської федерації. Стверджує, що постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 не отримувала та була позбавлена можливості оскаржити її у встановлений законом строки. На думку захисника, вказані обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам, апеляційний суд виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята суддею Солом`янського районного суду міста Києва 09 грудня 2022 року, ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи та не брала участі у судовому засіданні.

Крім того, ОСОБА_1 не була ознайомлена з протоколом про порушення митних правил №2008/10000/22 від 31 жовтня 2022 року при його складанні.

Разом з тим, по справі встановлено, що 18 квітня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Носадчий Р.Є. звертався до суду першої інстанції із клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та 20 квітня 2023 року особисто ознайомився із справою, що підтверджується його особистим підписом (а.с.96).

Повноваження адвоката Носадчого Р.Є. на представництво інтересів ОСОБА_1 підтверджено ордером на надання правничої правової допомоги від 13 квітня 2023 року, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 12/04 від 12 квітня 2023 року (а.с.97).

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

ОСОБА_1 самостійно здійснила вибір адвоката для отримання належної правової допомоги у справі про порушення митних правил.

Отже, ознайомившись 20 квітня 2023 року зі змістом оскаржуваної постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат Носадчий Р.Є був обізнаний про десятиденний строк на оскарження цієї постанови судді, однак до 18 травня 2023 року жодних дій для подання апеляційної скарги не вчинив.

Тому посилання адвоката Пилипака Я.С. на те, що про наявність вказаної вище постанови судді від 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 дізналася лише 16 травня 2023 року із порталу «ДІЯ» (http:diia.gov.ua), спростовується матеріалами справи та вказаними вище обставинами.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що жодних належних і допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали їй або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно, тобто в період з 20 квітня 2023 року по 18 травня 2023 року включно, подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

Вперше апеляційну скаргу захисником ОСОБА_1 - адвокатом Пилипаком Я.С. було подано лише 18 травня 2023 року.

З огляду на викладене, наведені адвокатом Пилипаком Я.С.причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 вчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Отже враховуючи, що дану апеляційну скаргу адвокат Пилипак Я.С. в інтересах ОСОБА_1 подав 07 червня 2023 року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження і ним не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, то його апеляційна скарга підлягає поверненню за правилами ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 - адвоката Пилипка Ярослава Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст.483 Митного кодексу України - відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов