Справа № 484/4413/23
Провадження № 3/484/1661/23
Постанова

іменем України

30.08.2023 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднаний адміністративний матеріал, який надійшов від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає та зареєстрований АДРЕСА_1 , освіта середня, одружений має на утриманні двох малолітніх дітей, працює ТОВ «Промінь», раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та за ч.1 ст. 130 Кодексу України

встановив

13.08.2023 року о 10 годині 34 хвилин в м. Первомайську по вул..М.Вінграновського водій ОСОБА_1 кервав транспортним засобом ВАЗ2101 д/н НОМЕР_1 та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу яка подавалась за допомогою сигнального знаку, чим порушив п.2.4 ПДР України, та чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Крім того, 13.08.2023 року о 10 годині 34 хвилин в м. Первомайську по вул..М.Вінграновського водій ОСОБА_1 кервав транспортним засобом ВАЗ2101 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Драгер» гр.. ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та сков адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, суду пояснив, що рухаючись на своєму автомобілі не бачив працівників поліції, які його зупиняли. Коли він рухався по мостах, в машині перебувала його дружина, яка йому повідомила, що за ними їдуть поліцейські. Він вирішив проїхати мости та знайти зручне місце для паркування. Проїхавши мости він повернув до магазину «Копійка» та на парковці зупинив свій автомобіль. Відразу за ним під`їхав поліцейський автомобіль. Працівники поліції не повідомили йому причини зупинки,тому він вважає їх дії незаконними. Працівник поліції пропонували йому на місці продути прилад «Драгер» для встановлення чи спростування перебування його в стані алкогольного сп`яніння,однак він відмовився, оскільки вважає, що даний огляд можна пройти тільки в присутності понятих, а не військових, які були разом з працівниками поліції. До медичного закладу він також відмовився їхати. Дії працівників поліції вважає протиправними. Посилається на відсутність належних доказів його вини у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. До справи просив залучити флеш накопичував з записом подій, що відбувались. Також пояснив, що записи СД диску, що містяться в справі є ідентичними з записом на флеш накопичувачу, що він просить долучити.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали адміністративного правопорушення, дослідивши диск відеозапису, дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП встановлена наступними доказами:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 481477 від 13.08.2023 року, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 . Від підпису відмовився.

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 481478 від 13.08.2023 року, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 . Від підпису відмовився.

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , де зазначено, що свідок був свідком того, як працівники поліції по вул..Віграновського за допомогою світлоповертаючого сигнального диску (червоного кольору) здійснив зупинку, вказав на автомобіль ВАЗ 2101 та показав на подальше місце зупинки, але водій вимогу про зупинку транспортного засобу не виконав та продовжив рух. Поліція почала переслідування транспортного засобу на патрульному автомобілі, де поліцейські ввімкнули проблискові маячки синього та червоно кольору з одночасним використанням сигналу гучномовного пристрою. Водій транспортного засобу продовжував рух не зупиняючись на вимогу. Коли автомобіль зупинився, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, однак останній відмовився;

- поясненнями свідка ОСОБА_2 , який також був свідком подій викладених в протоколі про адміністративні правопорушення;

- відеозаписом на оптичному диску з файлами відеозаписів, де зафіксовано як працівники поліції встановлюють особу ОСОБА_1 . Інспектор поліції повідомляє про порушення Правил дорожнього руху, оскільки ОСОБА_1 не зупинився на вимогу поліцейського. Працівник поліції пропонує вийти ОСОБА_1 з автомобіля на що останній відмовляється. Працівник поліції вказує, що він бачить у водія ознаки алкогольного сп`яніння. Працівник поліції неодноразово пропонує пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, а також вказує, що відмова від такого проходження прирівнюється до керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Водій стверджує, що не бавич працівників поліції, які надавали йому сигнал зупинитись. Поліцейський склав протоколи відносно ОСОБА_1 про адміністративні правопорушення.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі- ПДР) зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Зі змісту протоколу адміністративного правопорушення, переглянутого у судовому засіданні відеозапису, письмових показів свідків та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 про зупинку т.з завчсно поданого за допомогою проблискових маячнів не зупинився. Після того, як автомобіль ОСОБА_1 зупинився, в ході спілкування з водієм у інспектора виникла підозра про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, тому останньому було кілька раз запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від чого водій відмовлявся. Наслідки такої відмовити теж було роз`яснено.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що працівниками поліції він зупинений не законно є неспроможніми та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі охорони здоров`я, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР. Тож, суду вважати, дії правопорушника свідчать про законність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність понятих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то суд зазначає, що присутність таких є необхідною у разі, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, про що описано вище.

Суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень правопорушення, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, не виконав вимог поліцейського, про зупинку транспортного засобу, та керував керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу, те, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше.

Обставин, які пом`якшують та які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

З врахуванням наявності декількох грубих порушень Правил дорожнього руху України в діях водія, суд вважає необхідним та достатнім для запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керувати транспортним засобом з урахуванням положень ст.36 КУпАП, якою врегульовано порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.1ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо, а потім, відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно положеньст. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 27, 34, 35, 248, 252, 268, 283, 284, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, суд

постановив

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.122-2 та ч.1ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст.122-2 КУпАП у виді штрафу в 153 грн;

- за ч.1 ст.130 КУпАп 17 тис грн з позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 тис. грн.. з побавлення права керувати транспортним засобом на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536.80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня вручення постанови шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя