Справа № 161/9276/23
Провадження № 3/161/3033/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТзОВ «Конструкт Буд», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за 124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 150647 від 01.06.2023 року вбачається, що 01.06.2023 року о 22:05 год у м. Луцьку по пр. Грушевського, 24а (у дворі будинку) ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 10.9 ПДР, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 . У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 200158 від 01.06.2023 року вбачається, що 01.06.2023 року о 22:05 год у м. Луцьку по пр. Грушевського, 24а (у дворі будинку) ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810». Результат огляду 2,16 %о.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Крючков В.О. пояснив, що його підзахисний вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнає повністю. У свою чергу, просив провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити. Вважає, що наявні у справі докази жодним чином не свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що спиртні напої останній вживав після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП повністю підтверджуються наступними доказами, дослідженими судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 150647 від 01.06.2023 року; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 01.06.2023 року; рапортом від 01.06.2023 року; фототаблицею; відеозаписом.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, як надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не має.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у розглядуваній частині є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водії транспортних засобів, тобто особи, які безпосередньо здійснюють керування транспортним засобом.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, за яким «керування транспортним засобом» виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року Верховний Суд зазначив, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що як на момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , так і на момент виникнення 01.06.2023 року о 22:05 год у м. Луцьку по пр. Грушевського, 24а, ДТП за його участі, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Із матеріалів справи достовірно слідує, що фіксація працівниками поліції усіх подій відбувалася через певний проміжок часу, після фактичного моменту виникнення ДТП за участі ОСОБА_1 .

Як пояснив допитаний в ході розгляду справи свідок ОСОБА_5 , після розглядуваної ДТП, яка сталася 01.06.2023 року о 22:05 год у м. Луцьку по пр. Грушевського, 24а, ОСОБА_1 , який є його товаришем, прийшов до нього у гараж, який знаходиться поруч з місцем події та повідомив про ситуацію, яка склалася за його участі. Останній був доволі схвильованим, а тому він запропонував ОСОБА_1 випити алкоголю аби заспокоїтися. На таку пропозицію товариш погодився. Ствердив, що коли ОСОБА_1 зайшов до нього в гараж, то той перебував у цілком тверезому стані.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували встановлені судом обставини, матеріали справи не містять.

Тобто, факт керування ОСОБА_1 01.06.2023 року о 22:05 год у м. Луцьку по пр. Грушевського, 24а, транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Натомість, факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП за його участю останнім не оспорюється.

Вищевказані дії ОСОБА_1 ймовірно містять ознаки іншого адміністратиного правопорушення (ч. 4 ст. 130 КУпАП), однак склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях останнього відсутній через недоведеність його вини у вчиненому.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 , 01.06.2023 року о 22:05 год у м. Луцьку по пр. Грушевського, 24а, на момент керування транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , перебув у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук