Єдиний унікальний номер: 378/616/23
Провадження № 3/378/223/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., за участю захисника Поліщука Р. А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , раніше за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувалась, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 103846 від 01.08.2023, ОСОБА_1 01.08.2023 о 21 годині 34 хвилин в смт. Ставище по вул. Сергія Цимбала 19/2 керувала автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9 „а Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, суду пояснила, що 01.08.2023 в вечірній час, коли вона стояла неподалік від свого автомобіля, припаркованого на узбіччі в смт. Ставище біля відділення поліції, до неї підійшли працівники поліції, на пропозицію яких пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» зазначила, що нічого із спиртного не вживала, проте, такий огляд пройшла, їй повідомили результат огляду, з яким вона категорично не погоджувалась, пояснивши знову, що алкоголю того дня не вживала. На пропозицію поліцейського проїхати до лікарні для проведення огляду вона ствердно кивнула, відповіла, що згодна, проте, працівники поліції почали складати протокол, не роз`яснивши їй жодних прав.

Захисник ОСОБА_1 - Поліщук Р. А. подав клопотання, в якому просить провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкції) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядку), зазначивши при цьому наступне. ОСОБА_1 у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час не керувала транспортним засобом, в матеріалах справи відсутні будь-які докази цього, відеофіксація зупинки транспортного засобу під її керуванням не проводилась, пояснення будь-яких свідків щодо такого керування поліцейськими не відбирались. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського починається лише з моменту спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 . Протокол був складений з порушенням порядку його складання згідно положень КУпАП. Відеофіксація працівником поліції на нагрудну відеокамеру розпочалася о 21 годині 58 хвилині, з перешкодами у відеовідтворенні і безпосередньо розпочаллася в момент пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без зазначення для цього відповідних підстав, без оголошення ознак сп`яніння, визначених п. п. 2, 3 Інструкції, за відсутності чого в працівників поліції були відсутні підстави проводити такий огляд. ОСОБА_1 погодилася пройти такий огляд, достеменно знаючи, що вона алкогольних напоїв не вживала, про що сказала поліцейським. Зовсім інший час проходження огляду за даними роздруківки приладу Drager ARBL0625 - 21 год. 37 хв. ОСОБА_1 , заперечуючи факт вживання алкогольних напоїв, не погоджувалася з показниками Drager, які були озвучені поліцейськими. Тому, поліцейський відповідно до вимог п. 6 Порядку, п. 9 Розділу II вищевказаної Інструкції та ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП мав забезпечити ОСОБА_1 можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Всупереч вимогам Інструкції та ст. 266 КУпАП працівниками поліції не роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у зв`язку із незгодою з результатом огляду з використанням приладу «Драгер», проведеного поліцейським на місці зупинки, не зафіксовано складання направлення ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Відеозапис проводився з перервами, без повної фіксації, що в свою чергу позбавляє можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання. Матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери.18 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 216/5226/16-а дійшов висновку, що якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він не є безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 передбачених законом прав, в т. ч. щодо права скористатися допомогою адвоката для надання правничої допомоги. Наведені вище факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , які не дають достатніх підстав дійти висновку про те, що дії останньої містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи її зазисника ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.9. «а» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно п. 6 вищевказаного Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Пунктом 3 розділу І вищевказаної Інструкції визначено ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З дослідженого відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського (а. с. 4) встановлено, що поліцейський не висловлював ОСОБА_1 , яка стояла неподалік від свого автомобіля, припаркованого на узбіччі, щодо наявності у неї будь-яких ознак алкогольного сп`яніння.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції затверджено форму направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Дослідженням доказів по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано.

Відносно ОСОБА_1 01.08.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 103846 (а.с. 1), в якому зазначено, що остання 01.08.2023 о 21 годині 34 хвилин в смт. Ставище по вул. Сергія Цимбала 19/2 керувала автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9 „а Правил дорожнього руху України.

На підтвердження винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім протоколу, до матеріалів справи додано акт огляду на стан сп`яніння, роздрукований протокол приладу «Драгер» від 01.08.2023 (а. с. 2, 3) та відеозапис (а. с. 4), якими підтверджується лише факт проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 , яка стояла біля припаркованого службового автомобіля, висловила свої заперечення, зазначивши, що алкоголю вона не вживала, та пропозицію поліцейського пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що жодної відповіді не зафіксовано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , заперечила факт керування автомобілем у вказаний в протоколі час.

Виписані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо факту керування ОСОБА_1 в час та місці, вказаних в протоколі, не знайшли підтвердження в суді на підставі досліджених доказів.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділів поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС 18.12.2018 року № 1026, відповідно до якої застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Суд вважає, що зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень, у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Вищевказаним відеозаписом з бодікамери підтверджується лише факт перебування ОСОБА_1 біля службового автомобіля поліцейських неподалік від припаркованого автомобіля останньої.

При цьому вказаним відеозаписом, який розпочинається о 21 год. 54 хв., не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у вказаний в протоколі час (21 год. 34 хв.) та факт її зупинки працівниками поліції. Пояснення будь-яких свідків на підтвердження такого керування поліцейськими не відбирались.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала факт проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Проте, зазначила при цьому, що фактично з результатами такого огляду вона категорично не погоджувалась, оскільки алкоголю того дня не вживала, заявляла про це працівникам поліції, на пропозицію проїхати до медичного закладу для проведення відповідного огляду вона ствердно кивнула та відповіла, що згодна, проте, її огляду в закладі охорони здоров`я працівники поліції не забезпечили, відповідного направлення не виписували, а почали складати протокол.

З переглянутого відеозапису (а. с. 4) встановлено лише незгоду ОСОБА_1 з результатом приладу «Драгер», яка після такого огляду повторно зазначила, що алкоголю не вживала (21:58), за цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі (21:58:38, 21:59), після чого відезапис, на якому не зафіксовано відповіді останньої, припиняється (о 22:00).

Отже, зазначене доводить, що ОСОБА_1 не погодилась із результатами проведеного поліцейськими біля службового автомобіля за допомогою технічних засобів огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому поліцейський відповідно до вимог п. 6 вищевказаного Порядку, п. 9 Розділу ІІ вищевказаної Інструкції та ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП мав забезпечити ОСОБА_1 можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

У разі відмови ОСОБА_1 від проходження подальшого огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, поліцейский мав скласти протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.5 ПДР, тобто за відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що поліцейський виконав вимоги зазначених вище нормативно-правових актів, у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейським, щодо забезпечення проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не надано до суду і доказів того, що у встановленому законом порядку було зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходженя огляду у медичному закладі.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 пояснила, що на пропозицію поліцейського проїхати до лікарні для проведення огляду вона ствердно кивнула, відповіла, що згодна, проте, працівники поліції ніякого направлення до медичного закладу не виписували, а почали складати протокол.

Тобто, поліцейські всупереч вимогам п. 6 вищевказаного Порядку, п. 9 Розділу ІІ вищевказаної Інструкції та ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі.

Наведене свідчить про те, що огляд останньої на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, а тому вважається недійсним.

Інших беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 в час і місці вказаних в протоколі керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що доказів, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в час та місці, вказаних в протоколі, матеріали справи не містять, відеозаписом зафіксовано лише припаркований на узбіччі її автомобіль, відсутні пояснення будь-яких інших осіб, які були свідками керування останньою в час та місці, вказаних в протоколі, та враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з вищевказаними порушеннями вимог статті 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів - суд, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247 ст. ст. 283-285, 287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Марущак