ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2023 Справа №607/15332/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Теребовля Тернопільської області, українку, громадянку України, працюючу лікарем УЗД ТООД, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживаючу в АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №570178 від 27.07.2023 року, 27 липня 2023 року о 19.20 год. громадянка ОСОБА_1 перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 та ухилилася від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків, відносно свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось в тому, що неповнолітній керував скутером, без номерного знаку, на автомобільній дорозі зі сполученням «Смиківці - Байківці» із незастебнутим мотошоломом, чим порушив п.2.3 «г» ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.121 КУпАП. Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому їй адміністративному порушенні не визнала та зазначила, що належним чином виховує свого сина, та не ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків, при цьому вказала, що син керував скутером без її відому, та який їх сім`ї не належить. Просить закрити справу відносно неї за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.184 КупАП.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності - ст. 245 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №570178 від 27.07.2023 р., дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Частиною 3 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Об`єктом адміністративного порушення ст.184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких діях: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1) (формальний склад); вчинені неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом (ч. 2) (матеріальний склад); вчиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність (ч. 3) (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, повинно бути доведено, які саме обов`язки нею не були виконані і яким законодавством передбачене їх виконання.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Так, згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків, що виразилось у тому, що її неповнолітній син ОСОБА_2 керував скутером, із незастебнутим мотошоломом, чим порушив п.2.3 «г» ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.121 КУпАП. Однак під час складання вказаного протоколу суб`єктом владних повноважень, не в повному обсязі розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, з його змісту незрозуміло, в чому саме полягало ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків, тобто не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від їх виконання та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Слід зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення додано рапорт поліцейського СРПП ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, який за своєю формою та змістом є доповіддю та дублює відомості, зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення. Також долучено письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких вона вказала про те, що їй не було відомо, що неповнолітній син керує скутером, про що вона також зазначила у судовому засіданні. Окрім цього вказала, що транспортний засіб не належить їх сім`ї.

Крім цього ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазаначила, що у вказаний у протоколі час вона перебувала на своєму робочому місці, що суперечить викладеній суті у протоколі у якому зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності 27.07.2023 року о 19.20 год. перебувала за місцем свого проживання у с. Байківці Тернопільського району.

При цьому суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, що передбачено ст.251 КУпАП.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП. Більше того факт керування неповнолітнім ОСОБА_2 транспортним засобом без відома його матері, на думку суду не є ознакою ухилення її від батьківських обов`язків, та не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 слід закрити, за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 184, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяС. В. Кунцьо