Справа № 128/2005/22
Провадження № 33/801/712/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Менчука Максима Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11 липня 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої у встановленому законом порядку та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11 липня 2023 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в один рік, а також стягнуто з неї судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 01.09.2022 о 21:19 год. по вул. Озерна, 6 в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mazda CX-5» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням спеціального технічного пристрою драгер Alcotest-6820, прилад 0031, тест №2438, результат огляду позитивний 0,71 проміле.

Своїми умисними діями водійка ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 липня 2023 року захисник Менчук М. В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що вказує на незаконність цієї постанови.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить витребувати від Управління патрульної поліції у Вінницькій області сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу «Drager Alkotest 6280», а також свідоцтво про повірку (калібрування) технічного засобу Drager Alkotest 6280» № НОМЕР_2 ; скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, оскільки апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не перевірив і не дав правої оцінки правомірності зупинки працівниками ОСОБА_1 . Тому апелянт вважає неправомірність й безпідставність зупинки поліцейським таким, що суперечить Закону України «Про дорожній рух» й ПДР, і є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедура огляду водія неправомірними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева». Окремо звертає увагу на порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог Наказу МВС України від 06.11.2015 № 1367 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», Наказу МВС від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі», вимог статті 268 КУпАП.

Зокрема вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, при здійсненні процедури проходження огляду на стан сп`яніння не було роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката. Також вважає, що було допущено порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так проведеним оглядом матеріалів справи, зокрема, відеозаписів із нагрудних камер поліцейських встановлено, що транспортний засіб «Mazda CX-5» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений старшим лейтенантом поліції Кієнком С. О., який проводив процедуру огляду на стан сп`яніння. Однак, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 544046 складений поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону ЦПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Яцюком А. О.. Таким чином апелянт вважає, що протокол в справі про адміністративне правопорушення складений неуповноваженою службовою особою, а тому не відповідає критеріям належності та допустимості доказів. як такий, що отриманий з порушенням визначеного законом порядку. Також в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу «Drager Alkotest 6280», а також свідоцтво про повірку (калібрування) технічного засобу Drager Alkotest 6280» № НОМЕР_2 . Крім того, в матеріалах судової справи на диску містяться два окремі файли відеозапису події від 01.09.2022, яка зафіксована працівниками поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при перегляді яких встановлено, що відеозаписи переривалися (07 хвилин 33 секунд). Отже сторона захисту вважає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи неправильно надано оцінку наявним в справі доказам, а тому висновки, викладені у рішенні суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, сукупність таких обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Менчук М. В. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просять їх задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснила, що не звертала увагу на те, чи використовувався до цього мундштук газоаналізатора, оскільки ніколи не проходила такий тест. Працівники поліції постійно шуткували з нею. Коли вона продула в газоаналізатор, повідомили, що показник перевищив норму. Вона здивувалася, оскільки була твереза й не була згідна з таким результатом. Були підозри на те, що щось зробили невірно. Сказала працівникам поліції, що хоче ще раз пройти тест, на що їй одразу відмовили. На запитання захисника відповіла, що їй взагалі не сказали, що можна пройти огляд в закладі охорони здоров`я та таку можливість їй не пропонували, що видно з відеозапису. В протоколі вона зазначила, що почувається цілком тверезою.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 278 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона складу порушення це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку. Факультативними ознаками є: час, місце, умови, способи та засоби вчинення правопорушення.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а відповідно ч. 1 ст. 33 цього Кодексу стягнення за правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При цьому адміністративна відповідальність це різновид юридичної відповідальності і реакція суспільства на шкоду, заподіяну правопорушенням, державна оцінка порушення правової норми, що охороняється адміністративно-правовими санкціями, і є складовою державного примусу, тобто примусове, з додержанням встановленої процедури, застосування правомочним суб`єктом передбачених законодавством за вчинення адміністративного проступку заходів впливу, які виконані правопорушником (специфічне реагування держави на правопорушення, що полягає в застосуванні уповноваженим органом або посадовою особою передбаченого законом стягнення до суб`єкта правопорушення). Стягнення за вчинення такого протиправного діяння накладається органом державної влади (посадовою особою органу державної влади) наділеним відповідними адміністративними повноваженнями.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановленого ст. 266 КУпАП, деталізований затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок) та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції та п.п. 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці - лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог вищезазначеної Інструкції інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі наявності у ОСОБА_1 ознак перебування в стані алкогольного сп`яніння зобов`язаний був запропонувати останній пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки автомобіля, а у разі відмови водія пройти такий огляд на місці, або незгоди з його результатами, зобов`язаний був запропонувати ОСОБА_1 прослідувати до найближчого відповідного закладу охорони здоров`я для огляду в його умовах лікарем.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, оглянуті в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які додані до матеріалів справи (09:50 хв. запис з відеокамери ОСОБА_2 ; 09:52 хв. запис з відеокамери ОСОБА_4 ) встановлено, що після того, як працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що за результатами проходження огляду у неї є ознаки алкогольного сп`яніння, вона звернулася з проханням пройти огляд ще раз, оскільки може бути помилка. Працівники поліції категорично відмовили в такому клопотанні зазначивши, що помилки не має. Попри те, що ОСОБА_1 продовжувала висловлювати сумніви щодо результатів огляду, не запропонували їй прослідувати до найближчого відповідного закладу охорони здоров`я для огляду в його умовах лікарем, а запропонували їй сісти в машину, оскільки працівниками поліції складається протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не було роз`яснено процедуру і порядок проходження огляду на стан сп`яніння, його права та обов`язки у межах такого огляду, зокрема право на огляд у медичному закладі, наслідки відмови від проходження огляду.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкції, вважається недійсним. Крім того, доводи апеляційної скарги про незгоду ОСОБА_1 з результатами огляд на місці з міркувань недовіри до точності показань приладу, на що їй не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, матеріалами справи не спростовуються.

Однак суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останньої та наявність складу адміністративного правопорушення, що їй інкримінується.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи недійсність результатів огляду на стан сп`яніння, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами.

З урахуванням наведеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Менчука Максима Володимировича, подану від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11 липня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко