П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2023 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Салдан Ю. О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

У С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до стислого викладу змісту протоколу про адміністративне правопорушення №ЦЗ/ВН/18022/094/П/ПТ від 24.07.2023, який складено головним державним інспектором відділу з питань праці Управління інспекційної діяльності у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Іконніковим О. П., ОСОБА_1 ставиться за вину таке.

Зокрема, 01.06.2023 ОСОБА_1 , як директором Кузьминецького професійного аграрного ліцею, виданий наказ № 122-к про звільнення ОСОБА_2 з посади викладача спецдисциплін із 01.06.2023 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, керуючись КЗпП України та враховуючи те, що дисциплінарні стягнення не дають позитивних наслідків, (звільнення працівника, який неодноразово, без поважних причин, припускався навмисного невиконання (чи неналежного виконання) покладених на нього трудових функцій та до якого вже були застосовані дисциплінарні або громадські стягнення.

Викладаючи суть правопорушення щодо цього епізоду ініціатор протоколу посилався на статтю 149 КЗпП, якою врегульовано порядок застосування дисциплінарних стягнень, а також на Постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», після чого зазначив, що звільнення ОСОБА_2 згідно наказу №122-к від 01.06.2023 «Про звільнення ОСОБА_2 » з посади викладача спецдисциплін із 01.06.2023 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, є безпідставним, так як ОСОБА_2 була притягнута до дисциплінарної відповідальності оголошені догани: наказ №99-к від 22.05.2023 «Про оголошення догани» за запізнення на роботу 19.05.2023; наказ 3101-к від 23.05.2023 юрисконсульта за запізнення на роботу 22.05.2023; наказ № 102-к від 23.05.2023 «Про оголошення догани» за запізнення на роботу 23.05.2023.

Крім того, у протоколі вказано, що наказом № 121-к від 31.05.2023 директор Кузьминецького професійного аграрного ліцею ОСОБА_1 призупинив трудові відносини із викладачем загальноосвітніх дисциплін ОСОБА_3 без звільнення її із займаної посади на період із 01.06.2023 по 31.08.2023, у зв`язку із неможливістю забезпечувати працівника роботою за фахом та керуючись Кодексом законів про працю України та ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Викладаючи суть правопорушення щодо цього епізоду ініціатор протоколу посилався на статтю 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», після чого вказав, що наказ №121-к від 31.05.2023, що передбачає призупинення дії трудового договору із викладачем загальноосвітніх дисциплін ОСОБА_3 є безпідставним, наявність загрози для життя та здоров`я працівника, наслідок чого роботодавець не має можливості гарантувати безпеку останнього, відсутність можливості виконувати вказану роботу дистанційно, що є підставою для призупинення дії трудового договору у Кузьминецькому професійному аграрному ліцеї Вінницької області, відсутня.

Описані дії ОСОБА_1 ініціатором протоколу кваліфіковано як одне адміністративне правопорушення, передбачене за частиною 1 статті 41 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із судовою повісткою. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду не подав.

Згідно з нормами статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 41 КУпАП, не належить до категорії справ, які розглядаються за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на вказані обставини і норми законодавства, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, які визначені статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачено відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Таким чином, частина 1 статті 41 КУпАП не містить виключного переліку порушень вимог законодавства про працю, за які настає адміністративна відповідальність. Однак це не означає, що за будь-яке порушення вимог законодавства про працю особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Норма частини 1 статті 41 КУпАП є бланкетною і для з`ясування її змісту слід визначити, приписи якого саме нормативно-правового акта порушено. Крім того, слід з`ясувати, чи може особа нести адміністративну відповідальність саме за таке порушення, тобто чи належить порушення до сфери адміністративних правовідносин, та чи не передбачено законодавством іншого виду юридичної відповідальності за таке порушення.

У протоколі, який надійшов на розгляд суду, описані дві не пов`язані між собою ситуації (стосовно звільнення ОСОБА_2 з посади викладача спецдисциплін і призупинення дії трудового договору з іншою особою - із викладачем загальноосвітніх дисциплін ОСОБА_3 ), які за даними протоколу мали місце у Кузьминецькому професійному аграрному ліцеї.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи можуть здійснювати за заявою працівника або профспілки позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання та фізичними особами, які використовують найману працю, в частині додержання вимог цього Закону, а також з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів.

Позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються у порядку, встановленому Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 2 статті 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виключно законами встановлюються:санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Водночас, Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не конкретизовано повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у разі виявлення незаконності припинення трудових договорів.

Суд зауважує, що норми Кодексу законів про працю України щодо оскарження дисциплінарних стягнень, до яких належить звільнення з роботи, а також щодо розгляду індивідуальних трудових спорів судами, під час дії воєнного стану не змінювалися.

Так, згідно із статтею 150 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Нормами статті 232 КЗпП України, яка міститься у главі XV «Індивідуальні трудові спори», передбачено, що безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено роботодавцем і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав .

До протоколу додано заяву ОСОБА_2 про проведення позапланового заходу державного контролю при звільненні працівника з роботи, адресовано керівнику Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у якій остання вказала, що її адвокат здійснює збір доказів для звернення до суду, разом з тим вважає, що порушення законодавства про працю є приводом для проведення перевірки.

Отже, питання щодо законності притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності і законності звільнення працівника з роботи належить до сфери приватно-правових відносин, зокрема трудових, і незгода працівника із звільненням свідчить про існування індивідуального трудового спору між цим працівником і його колишнім роботодавцем, який вирішується виключно судом у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, ініціатор протоколу, керуючись положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992, якою надано рекомендаційні роз`яснення судам щодо розгляду в порядку цивільного судочинства судових справ про трудові спори, у викладі суті адміністративного правопорушення вирішив індивідуальний трудовий спір між працівником ОСОБА_2 і її колишнім роботодавцем, від імені якого діяв директор ліцею ОСОБА_1 , щодо законності звільнення останньої з роботи.

Отже, подія адміністративного правопорушення за вказаних у протоколі обставин відсутня, ОСОБА_2 не є потерпілою від адміністративного правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато за фактом звільнення ОСОБА_2 , оскільки оцінка законності звільнення може бути надана лише під час розгляду індивідуального трудового спору судом в порядку цивільного судочинства. Відтак складання протоколу за цих обставин було безпідставним.

Щодо призупинення дії трудового договору із викладачем загальноосвітніх дисциплін ОСОБА_3 суд зазначає таке.

До протоколу додано копію скарги ОСОБА_3 щодо незаконного призупинення трудових відносин, адресовану Управлінню Держпраці у Вінницькій області, у якій остання просила внести директору Кузьминецького професійного аграрного ліцею припис про скасування наказу №121-К від 31.05.2023 та зобов`язати усунути пушення законодавства про працю шляхом відновлення трудових відносин з ОСОБА_3 .

Частиною 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на яку у протоколі посилався його ініціатор, передбачено, що у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису. Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією. Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку.

Отже, вказана норма встановлює чіткий порядок дій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, у разі оскарження працівником до цього органу наказу (розпорядження) роботодавця про призупинення дії трудового договору. Зокрема, такий орган, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем.

Вказаний підхід законодавця свідчить про виключення зі сфери дії диспозиції частини 1 статті 41 КУпАП такого порушення законодавства про працю, як незаконне призупинення дії трудового договору з працівником в умовах воєнного стану.

Таким чином, в описаній у протоколі ситуації, вважаючи незаконним наказ роботодавця, виданий з посиланням на норми статті 13 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яка врегульовує питання призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану, Держпраці, реалізуючи функцію державного нагляду і контролю, уповноважено внести роботодавцеві обов`язковий до виконання припис. Відтак підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за таких обставин відсутні.

Таким чином, в порушення процедури, визначеної статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», було ініційовано провадження у справі про адміністративне правопорушення шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин : відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, через Барський районний суд Вінницької області, протягом 10-ти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Юлія САЛДАН