Справа № 591/5436/17 Провадження № 3/591/1827/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Янголь Є.В., за участю секретаря Скакун Ю.С., адвоката Четвертак Л.В., розглянувши заяву адвоката Четвертак Л.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за виключними обставинами постанови Зарічного районного суду м. Суми від 23.11.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява адвоката Четвертак Л.В. в інтересах ОСОБА_1 . У вказаній заяві захисник просить переглянути та скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23.11.2017 у справі N 591/5436/17.

На обґрунтування заяви захисник посилається на те, що підставою для притягнення ОСОБА_1 було порушення ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції". Однак рішенням Конституційного суду України у справі N 1-24/2020 (393/20) від 27 жовтня 2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", отже, зважаючи на те, що вказано норма є неконституційною, наявні підстави для перегляду постанови у зв`язку з виключними обставинами.

В судовому засіданні адвокат Четвертак Л.В. доводи заяви підтримала у повному обсязі.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши заяву та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.11.2017 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Постановою колегії суддів Апеляційного суду Сумської області від 17.01.2017 зазначену постанову суду першої інстанції залишено в силі а отже постанова Зарічного районного суду м. Суми від 23.11.2017 набрала законної сили.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно із ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 цього Кодексу також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Проте, у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за виключними обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається заявник у своїй заяві, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами або виключними обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Верховний Суд в ухвалі від 15.10.2019, провадження N 51-4998ска19, зробив висновок, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, а ні можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно ч. 2ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У рішенні КСУ від 27.10.2020 від N 13-р/2020 відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що положення ч. 2ст. 52 ЗУ "Про запобігання корупції" втрачають чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення.

Таким чином, на момент ухвалення рішення КСУ від 27.10.2020 N 13-рп/2020 адміністративно-процесуальні відносини у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП вже припинилися, внаслідок чого дія рішення не може поширюватися на ці правовідносини, так як вони виникли і закінчилися до його ухвалення.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Враховуючи викладене, вважаю, що заяву адвоката Четвертак Л.В. слід повернути заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 283,294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву адвоката Четвертак Л.В. в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за виключними обставинами постанови Зарічного районного суду м. Суми від 23.11.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП повернути заявнику.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми з дня її винесення.

Суддя Є.В. Янголь