Провадження № 33/801/759/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шлапак Д. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої асистентом вчителя КЗ «Вінницький ліцей № 29», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрито в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до обставин встановленим судовим рішенням, 11.06.2023 о 17 год. 05 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишнього співмешканця ОСОБА_1 , а саме ображала нецензурною лайкою, шарпала за одяг та душила у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , чим могла завдати шкоду його здоров`ю.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинення правопорушення ОСОБА_2 не підтверджене відповідними доказами, тому відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2023 року потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції, в порушенням вимог статей 252, 280 КУпАП, повною мірою не було досліджено обставини справи та докази, що містяться в адміністративних матеріалах, не враховано загальних принципів щодо змісту судового рішення, наслідком чого стало прийняття необґрунтованого та невмотивованого рішення по справі № 127/18851/23.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що потерпілим ОСОБА_1 було подано до суду письмові пояснення з долученими доказами. Зокрема, у них вказувалось, що 11.06.2023 орієнтовно о 16 год. 00 хв. він перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де спостерігав як його син ОСОБА_3 грав у футбол з однолітками. Під час гри син ОСОБА_4 впав та забив собі коліно в результаті чого на коліні спостерігалась не велика подряпина та син попрямував за місцем свого проживання для обробки подряпини. Він забрав речі сина та попрямував до ОСОБА_5 очікуючи його в коридорі, перед входом до кімнати щоб повернути речі. Орієнтовно через 5-7 хвилин син вийшов до нього в коридор, де вони спілкувались. Слідом за сином до нього вибігла ОСОБА_2 та почала його принижувати та лаяти перед їхнім спільним сином. Він намагався зафіксувати на відео її протиправні дії, але ОСОБА_2 вибила в його з рук телефон та вхопивши за ланцюжок, що був на його шиї, почала умисно його душити, в результаті чого йому було завдано тілесні ушкодження у вигляді подряпин. Завдання тілесних ушкоджень відбувалось в присутності їхнього сина ОСОБА_5 , який дуже налякався. Після цього, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був вимушений викликати працівників поліції. Вказані обставини знаходять своє відображення у наявних матеріалах справи, а саме - протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 427243, рапорті реєстрації, поясненнях ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , оцінки форми ризиків та протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. Водночас із пояснень ОСОБА_2 від 11.06.2023, відібраних інспектором СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Ванжулою О. М., вбачається, що остання особисто підтверджує факт того, що 11.06.2023 під час конфлікту з ОСОБА_1 , який виник орієнтовно після 16:05 год., вхопила його за ланцюг. Даний факт є безспірним доказом того, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила відносно ОСОБА_1 домашнє насильство, що супроводжувалось нанесенням подряпин останньому, тому що в ході словесного конфлікту почала умисно душити потерпілого ланцюгом, що знаходився на його шиї. Згодом, враховуючи власне самопочуття, потерпілий, відчуваючи гострий біль в області шиї, у той же день - 11.06.2023, орієнтовно об 20:00 год. звернувся до КНП ВМКЛ ШМД, де йому було надано медичну допомогу, після чого він перебував за місцем свого проживання. У той же час, Вінницьким міським судом Вінницької області в оскаржуваній постанові не наданого вмотивованого та обґрунтованого висновку стосовно обставин завдання ОСОБА_1 фізичного насильства внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 . Зокрема, судом не було звернуто увагу на те, що ушкодження шкіряного покриву в ділянці шиї ОСОБА_1 були зафіксовані під час звернення останнього до КНП ВМКЛ ШМД, а також не враховано факту відкритого відносно ОСОБА_2 ініційованого ним кримінального провадження №0000109, у рамках якого триває досудове слідство. При цьому, місцевим судом також не було вирішено питання щодо наявності в діяннях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, у разі виявлення яких, орган (посадова особа), у відповідності до ст. 253 КУпАП, зобов`язана передати матеріали прокурору або органу досудового розслідування. На думку апелянта, за наявності у матеріалах справи достатнього обсягу доказів, які дають змогу з об`єктивної сторони та належним чином вирішити питання по суті, судом першої інстанції не було в повній мірі додержано основоположних вимог з`ясування обставин справи, її розгляду, дослідження доказів, а також не враховано загальних принципів щодо змісту судового рішення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 та його представник - адвокат Брусевич С. Й. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просять її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає, що суд першої інстанції правильно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду є законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинення правопорушення ОСОБА_2 не підтверджене відповідними доказами, тому відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності. Відтак, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 була заява її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який є потерпілим у даній справі.

Так, у зверненні до відділу поліції № 2 Вінницького районного УП ГУНП у Вінницькій області Гончара В. М. (а. с. 2) зазначено, що ОСОБА_1 повідомив, що колишня дружина ОСОБА_2 не надає можливості вільно та безперешкодно спілкуватися та виховувати їхнього спільного сина, чим порушила його законні права та обов`язки перед дитиною. Додав, що між ними виникла суперечка на підвищених тонах, в ході якої ОСОБА_2 вхопила його за шию та ледь не розірвала срібний ланцюжок, в наслідок чого у заявника залишилися сліди почервоніння та подряпини на шкірі, що відбулося на очах у їхнього сина.

В протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.06.2023 ОСОБА_1 просить прийняти міри до його колишньої дружини ОСОБА_2 , яка 11.06.2023 близько 17.05 год. вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, шарпала за одяг та почала душити його ланцюжком. Який був одягнений у нього на шиї. Дана подія відбувалась в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 427243 від 11.06.2023, 11.06.2023 о 17 год. 05 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишнього співмешканця ОСОБА_1 , а саме ображала нецензурною лайкою, шарпала за одяг та душила у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 . Чим могла завдати шкоду його здоров`ю.

Докази, на яких ґрунтується обвинувачення, є долучені до протоколу письмова заява та письмові пояснення ОСОБА_1 .. Також долучені письмові пояснення ОСОБА_2 , які протирічать поясненням потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складеного відносно ОСОБА_2 протоколу серії ВАВ № 427243 від 11.06.2023, встановленню та перевірці підлягали саме обставини, викладені у диспозиції протоколу, а саме, що ОСОБА_2 ображала нецензурною лайкою, шарпала за одяг та душила ОСОБА_1 у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , який згідно протоколу є також потерпілою особою

Наявні в матеріалах справи заява та пояснення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, шарпала за одяг та душила у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 не свідчать про доведеність складу адміністративного правопорушення, оскільки під домашнє насильство психологічного характеру, яке інкримінується ОСОБА_2 , підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх, нездатність захистити себе або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілої особи. Не зазначено докази на доведеність правопорушень насильницького характеру відносно потерпілого, а також присутність малолітнього сина, якого також визнано потерпілою особою, та, відповідно, не зазначено шкоду якого характеру йому було завдано мамою.

Тобто, викладена в протоколах фабула в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП не містять обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підлягають доказуванню, а тому не відповідає диспозиції цієї норми КУпАП.

Таким чином, долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , що завдало чи могло завдати останньому шкоди психічному та фізичному здоров`ю.

Усунути наведені вище істотні порушення вимог закону неможливо в ході судового розгляду, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначені в цьому протоколі обставини правопорушення.

Викладене вище узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд не має права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення, оскільки це становитиме порушення права на захист особи та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Крім того, апеляційний суд звертає увагу також на той факт, що в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину не визнала та пояснила, що в них з потерпілим склалися неприязні стосунки, він постійно її переслідує і намагається створити конфлікт та задокументувати його на свою користь.

Таким чином, єдині докази на підставі яких було складено протокол - письмові пояснення та заява потерпілого ОСОБА_1 ..

Отже слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого та дитини, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 11.06.2023 виник конфлікт, в якому останні разом приймали участь, внаслідок чого протокол було складено на обох учасників.

Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Натомість насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Проте працівники поліції, в даній ситуації, склали протокол на обох учасників конфлікту за ст. 173-2 КУпАП, що виключає наявність ознак домашнього насильства, що інкримінується ОСОБА_2 ..

За таких обставин та з урахуванням положень статей 252, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2023 року про закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко