Провадження № 33/801/740/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за частиною першою статті 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Як зазначено в постанові суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №622265 від 01.06.2023 гр., ОСОБА_2 25.05.2023 року близько 13.20 год., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив діяння передбачене п.п. 14 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно своєї тітки ОСОБА_1 умисні дії психологічного та економічного характеру, по тексту заяви потерпілої.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подано 21.07.2023 року апеляційну скаргу (вх. № 6171), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції допущено порушення вимог статей 245, 280 КУпАП. Суд прийняв рішення без з`ясування та дослідження обставин справи. Вина ОСОБА_2 повністю підтверджена наявними у справі доказами.

22.08.2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли заперечення (вх № 7038) ОСОБА_2 , в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

23.08.2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Івасик О.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи /а. с. 123 зворот, 124/.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною першою статті 173-2 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що працівником поліції не зазначені наслідки, настання яких є обов`язковою умовою наявності складу адміністративного правопорушення згідно з диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП. Крім цього, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існує конфлікт з приводу користування нерухомим майном.

Зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте, всупереч наведеній нормі, у протоколі про адміністративне правопорушення від 01.06.2023 року серії ВАВ № 622265 працівниками поліції не зазначена суть адміністративного правопорушення, а вказано про те, що ОСОБА_2 25.05.2023 року близько 13.20 год., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив діяння, передбачене п.п. 14 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно своєї тітки ОСОБА_1 умисні дії психологічного та економічного характеру, по тексту заяви потерпілої /а. с. 22а/.

Однак, у протоколі не зазначено від якого саме числа (дата та вхідний номер) заява потерпілої ОСОБА_1 , а також наслідки, настання яких є обов`язковою умовою згідно з диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП.

Надана до матеріалів справи копія заяви ОСОБА_1 датована 31.05.2023 року є неналежної якості; аркуш 3 нечитабельний.

У даній заяві ОСОБА_1 заявляє, що 25.05.2023 року її племінник ОСОБА_2 під час їх зустрічі у відділку поліції в присутності свого адвоката Браславець Я.Ю., полковника поліції ОСОБА_4 та інших двох працівників поліції в кімнаті для спілкування на включені камери внутрішнього нагляду відділку поліції, здійснив психологічне та економічне насильство стосовно неї та її сім`ї: заявив, що коли її на заводі «Барлінек» ударило погрузчиком «кара», то вона на придумувала собі хвороб і купила групу інвалідності і «болячки». Такі ж самі звинувачення вона неодноразово чула від суддів і його адвоката під час судових засідань. Принижував її і її гідність, наголошуючи, що вона ледача і довше одного місяця не працювала. Що її донька також не залишає його у спокої, бо хочуть заволодіти її майном. Заявив, що водогін вів у двір він, але від центрального водогону у двір водогін введений за її особисті кошти, а Свентух без її дозволу та відома, за її відсутності під`єднався до водогону у її особистому приемку, зруйнував тротуар, площадку з тротуарною плиткою, перекопав двір, затопив її приемок, в результаті пошкоджено її гідростанцію. Далі текст заяви не читається. Далі за текстом заявниця надає критичну оцінку показам сусідів. / а.с. 11-13/

Враховуючи, що суть ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому, а основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, не зазначення поліцейським у протоколі, конкретних дій ОСОБА_2 , які саме із вищезазначеної заяви, мали місце 25.05.2023 року о 13 год 20 хв та за які особа притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє можливості суд визначити об`єктивну сторону правопорушення.

У розділі протоколу про адміністративне правопорушення «до протоколу додаються» вказано матеріали, без конкретизації, які саме, а також не зазначено заяву потерпілої ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд звертає увагу, що складення протоколу про адміністративне правопорушення базувалося виключно на заяві самої потерпілої, оскільки окрім заяви потерпілої до справи були долучені лише пояснення свідків, які заперечували факт наявності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 протягом 6 місяців будь яких сварок, конфліктів, насильницьких дій.

/ а.с. 3-7/

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та інших актів законодавства у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, за спільним наказом МСП України та МВС України № 369/180 від 13.03.2019 року був розроблений Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відповідно до якого працівником поліції за фактом вчинення домашнього насильства проводиться оцінка ризиків та визначається рівень її небезпеки, з урахуванням того, як поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи.

Цей Порядок визначає процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення.

Під час заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 25.05.2023 року інспектор СПДН ВП ВРУП ГУНП у Вінницькій області Євген Татунько визначив низький рівень небезпеки кривдника та не відмітив жодних можливих ризиків для потерпілої /а. с. 8/.

Дану форму оцінки ризиків суд також не може приймати, як належний доказ на підтвердження винних дій ОСОБА_2 , оскільки при її заповненні фактори небезпеки були визначені працівником поліції без з`ясування усіх обставин конфлікту, виявлення конкретних чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для особи, а також без проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, та наявності чи відсутності взагалі такого.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (частина перша статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (підпункту 4 пункту 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У судовому засіданні потерпіла пояснила, що економічним насильством вважає те, що ОСОБА_2 забрав її ємність для рідини та у судовому порядку претендує на її майно (землю, будинок).

Заява ОСОБА_5 , долучена до справи не містить даних фактів. У протоколі про адміністративне правопорушення суть вчинення ОСОБА_2 економічного насильства не викладена, відповідних доказів на її підтвердження не надано.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Зазначаючи у протоколі про адміністративне правопорушення місцем і часом вчинення адміністративного правопорушення 25.05.2023 року о 13 год 20 хв за адресою: вул. Пирогова, 4 м. Вінниця (відділ поліції) працівниками поліції не вказано суть правопорушення, яке виразилося у психологічному насильстві саме у даному місці та за вказаним часом.

Отже, враховуючи обставини справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною першою статті 173-2 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки за наявними у матеріалах справи доказами, факт наявності у діях ОСОБА_2 ознак правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП не доведено.

У свою чергу, надані потерпілою до суду докази свідчать про існування конфліктної ситуації між родичами щодо користування нерухомим майном та дотримання правил добросусідства.

Відповідно до відповіді від 05.06.2023 року № 09/2-3033-23 Вінницької обласної прокуратури, ОСОБА_1 повідомлено, шо її заяву про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом домашнього насильства розглянуто, за наведеними у заяві обставинами 02.06.2023 року обласною прокуратурою до ЄРДС за № 0000205 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України. Здійснення досудового розслідування доручено СВ ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області /а. с. 83-84/.

Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_2 такої форми домашнього насильства, як завдання шкоди психологічного та економічного характеру відносно своєї тітки ОСОБА_1 ..

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення насильства в розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з частиною другою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що необхідних доказів, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення, винність в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано, протокол не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота