Справа № 308/361/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Тарнавський Ю.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2022 року, закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Косівська Поляна, Рахівський район, Закарпатська область, тимчасово не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ), паспорт громадянина України для виїзду НОМЕР_1 виданий 02.03.2016, орган що видав - 2101,
за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник митного органу просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності представника митниці, про існування оскаржуваної постанови стало відомо 01.11.2022. При цьому, вказується і на те, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Судом не враховано пояснення ОСОБА_1 , відповідно до якого штамп про постійне проживання він отримав з метою ввезення транспортного на іноземній реєстрації на митну територію України без сплати митних платежів. Відповідно до листа Посольства України в Чеській Республіці, ОСОБА_1 на постійному обліку у Посольстві України в Чеській Республіці не перебуває, крім того, підписи на штампах не належать жодному з працівників Посольства. Просить постанову місцевого суду скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил та їх конфіскацію.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності представника митниці та без участі особи, провадження щодо якої у справі закрито, - ОСОБА_1 та адвоката Рутковського С. В., яких належним чином повідомлено про розгляд апеляційної скарги. При цьому, береться до уваги те, що від представника митного органу не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд також бере до уваги і те, що адвокат Рутковський С. В. 15.08.2023 направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , і що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апеляційний суд вважає слушними і такими, що знайшли своє підтвердження. Так, з матеріалів справи убачається, що розгляд справи у місцевому суді відбувся за відсутності представника митного органу, про що свідчить лист заступника начальника управління у справах про ПМП УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби України Яворського Б. від 01.11.2022, у якому зазначено, що під час проголошення оскаржуваної постанови, така винесена за відсутності представника митного органу, тому, у постанові, де вказано, що у судовому засіданні був присутній представник митниці, необхідно виправити описку. Надалі постановою Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2022 виправлено вищевказану описку і виключено зі вступної частини оскаржуваної постанови посилання на те, що судове засідання відбулося за участі «представника Закарпатської митниці Зубенка І. І.». що у свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи клопотання апелянта про те, що строк на подання апеляційної скарги пропущено через поважні причини, - не спростовані й заслуговують на увагу. Не містять матеріали справи і відомостей про те, що посадова особа митного органу отримала оскаржувану постанову.
Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили апелянту своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права представника митного органу на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак строк поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення відхиляються з таких підстав.
Так, згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи диспозицію ч. 1 ст. 483 МК України, правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і судом при постановленні судового рішення.
При оцінці відповіді Посольства України в Чеській Республіці про те, що ОСОБА_1 на постійному консульському обліку в Посольстві України в Чеській Республіці не перебуває, а підписи на штампах не належать жодному з працівників Посольства, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані висновки посадової особи Посольства України в Чеській Республіці не підтверджені будь-якими доказами, у тому числі відповідними експертизами, що з указаної відповіді не вбачається з якими зразками підписів проводилось порівняння підписів та підписи чиїх осіб були предметом дослідження і слугували підставою для прийняття вищевказаного висновку. Тому вказаний лист відповідь не визнається належним та достатнім доказом у підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Отже, із врахуванням вищевказаного та беручи до уваги те, що наявні матеріали справи не містять доказів того, що паспорт ОСОБА_1 для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 02.03.2016 з відміткою Посольства України в Чеській Республіці «постійне проживання», є підробленим, а відповідно ОСОБА_1 здійснив декларування автомобіля у встановленому законом порядку, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до листа Посольства України в Чеській Республіці, ОСОБА_1 на постійному обліку у Посольстві України в Чеській Республіці не перебуває, крім того, підписи на штампах не належать жодному з працівників Посольства. На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції у повній мірі досліджено сукупність наявних у матеріалах справи доказів, на підставі яких констатовано, що дії ОСОБА_1 не свідчать про порушення ним митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України.
Дослідивши наявні у справі докази на предмет належності, достатності та достовірності, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про те, що зазначені у протоколі обставини не підтверджують факт умисного подання ОСОБА_1 митному органу як підстави для переміщення товару документів, а саме паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 02.03.2016, орган що видав 2120, є правильними та обґрунтованими. Водночас, береться до уваги і те, що матеріалами справи не доводяться викладені у протоколі обставини щодо наявності ознак підробки вказаного документу, що посвідчує особу ОСОБА_1 .
Так, відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння, як конкретне адміністративне правопорушення.
Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Безпосереднім об`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що досліджені судом докази не підтверджують те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, а саме така його складова, як об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.
Між тим, ст. 257 МК України формулює поняття «декларування», яке здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений декларант.
З аналізу цих положень убачається, що особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник або як уповноважений власником. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Таким чином, власник товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.
За відсутності зазначених умов само по собі зайняття особою керівної посади на підприємстві - власника товару, переміщеного з приховуванням від митного контролю, чи фізичної особи, не утворює в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МУ України.
Апеляційний суд бере до уваги те, що жодних ознак підробки вказаного паспорту громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 02.03.2016, орган що видав 2120, чи інших документів, під час розгляду справи місцевим судом, відтак при розгляді апеляційної скарги, судом не встановлено.
Разом з тим, митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували на те, що документи, які були надані митному органу для здійснення митного оформлення товару містять неправдиві відомості щодо його митної вартості.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Тарнавського Ю. щодо переміщення ОСОБА_1 товарів на підставі документів, що містять неправдиві відомості, зокрема паспорту громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 02.03.2016, орган що видав 2120.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України.
Досліджені судом докази на предмет належності, достатності та достовірності свідчать про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме така його складова, як суб`єктивна та об`єктивна сторона правопорушення.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги також приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, на підставі повного та об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи доказів, апеляційний суд доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 ознак складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, поза розумним сумнівом не доведена як щодо умислу, так і щодо вчинення ним дій, що становлять об`єктивну сторону правопорушення.
З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника митного органу не підлягає задоволенню.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законність постанови суду першої інстанції про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , а тому підстави для зміни чи скасування цієї постанови відсутні.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Тарнавського Ю., доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити в. о. заступнику начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Тарнавському Ю. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Тарнавський Ю., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 26 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН