Дата документу 31.08.2023Справа № 554/7451/23
Провадження № 3/554/2666/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2023 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Горбунова Я. М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, пенсіонер, ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ВАВ № 948130 від 06.08.2023 р. вбачається, що 31.07.2023 р. о 17 год. 50 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме, психологічного та фізичного характеру, ображав, погрожував фізичною розправою, чим могло бути завдано шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю.

ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив суду, що 31.07.2023 р. приїхав до колишньої жінки ОСОБА_2 для того щоб поспілкуватися. Словесно її не ображав, фізичною розправою не погрожував, не перешкоджав їй потрапити до квартири. Відразу як вона його побачила почала кричати, що викличе поліцію, та нецензурно висловлюватися.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмові пояснення, в яких пояснила, що зустрічатися з ОСОБА_1 не має бажання, так як вона його боїться. Щодо обставин, які виникли 31.07.2023 р. пояснила, що поверталася додому, а ОСОБА_1 перекрив їй дорогу до під`їзду, вона почала говорити йому що викличе поліцію, на що він сказав, що йому байдуже на поліцію. Також він неодноразово зустрічав її по місту, погрожує та надсилає гнівні повідомлення.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Таким чином, слід виділити декілька необхідних елементів, які притаманні домашньому насильству:

Дії ініціатора насильства, що виразилися у ляпасах, стусанах, штовханні, щипанні, шмаганні, кусанні, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень образах, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні.

Суб`єктивне сприйняття жертвою насильства дій агресора, які мають викликати у жертви побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, виникнення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдавати шкоди психічному здоров`ю жертви.

Мета насильства: обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері.

Відсутності одного з вказаних елементів в діях особи виключає адміністративну відповідальність за статтею 173-2 КУпАП.

Такі обставини, як завдання шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого чим можливість спричинення якогось виду шкоди, як обов`язкові елементи складу правопорушення повинні бути зазначені у протоколі.

Поряд із цим, виходячи з тлумачення чинного законодавства слідує, що на відмінність від більшості адміністративних правопорушень, у ст. 173-2 КУпАП чітко визначена форма вини, як умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, унаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, формулювання фабули адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не є конкретним та не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути зазначені.

При цьому суд зазначає, що системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішеннявід09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через місцевий суд Октябрського району м. Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Я. М. Горбунова