1Справа № 335/7519/23 3/335/2650/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.2 ст.89 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №257089, складеного 13.07.2023 року ОСОБА_1 звинувачується в тому, що в період часу з 19.06.2023 по 13.07.2023 року ОСОБА_1 за адресою місця мешкання : АДРЕСА_1 утримувала трьох їжаків у неволі, внаслідок чого двоє їжаків померли, чим остання скоїла жорстоке поводження з тваринами.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Клєц Т.С. просить суд закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, про що також надала суду письмові заперечення.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася.

Неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.89 КУпАП, згідно ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Клєц Т.С., дослідивши надані матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення та притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлено Розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку органів внутрішніх справ (Національної поліції).

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 89 КУпАП передбачає відповідальність за знущання над тваринами, завдання побоїв або вчинення інших насильницьких дій, що завдали тварині фізичного болю, страждань і не спричинили тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин.

Ч.2 ст.89 КУпАП передбачено,ті самі дії ,вчинені стосовно двох і більше тварин, або групою осіб,або особою, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення, які тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією тварини, якщо перебування тварини у власника становить загрозу для її життя або здоров`я.

Об`єктом вказаного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони тваринного світу (Закони України «Про тваринний світ», «Про захист тварин від жорстокого поводження», «Про ветеринарну медицину», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»,«Про захист населення від інфекційних хвороб`тощо).

Безпосередній об`єкт - встановлений порядок поводження з тваринами.

Предмет посягання тварини, що знаходяться на волі, в напіввільних умовах або тримаються у неволі.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: жорстокому поводженні з тваринами; мордуванні тварин; вчиненні інших дій, які призвели до мучення, каліцтва чи загибелі тварин.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Статтею 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закон) визначено у якому значенні вживаються терміни у цьому Законі, зокрема, тварини - це біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові; домашні тварини собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі.

Стаття 7 зазначеного Закону встановлює загальні правила утримання тварин, що виключають жорстокість. Так, відповідно до положень цієї статті Закону, умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям.

Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог закону. Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологий режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем.

Статтею 8 Закону визначено особливості утримання диких тварин у неволі. Утримання диких тварин у неволі допускається, якщо створені умови, що відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Утримання диких тварин у неволі без створення відповідних умов не допускається. Утримання диких тварин у неволі допускається за наявності дозволу, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Утримання диких тварин у неволі без дозволу допускається в разі тимчасового утримання врятованої постраждалої тварини. Допускається утримання дрібних диких тварин, які традиційно утримуються людьми в неволі і можуть бути забезпечені умовами утримання відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону, при поводженні з тваринами не допускається: використання оснащень, інвентарю, що травмують тварин; примушування тварин до виконання неприродних для них дій, що призводять до травмувань; нанесення побоїв, травм з метою примушування тварин до виконання будь-яких вимог; використання тварин в умовах надмірних фізіологічних навантажень тощо.

За приписами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших обов`язкових реквізитів, зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

За своє юридичною конструкцією, диспозиція ч. 2 ст. 89 КУпАП щодо порушення правил утримання тварин є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Враховуючи таку специфіку зазначеної норми, суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 89 КУпАП, яка ставиться в провину ОСОБА_1 не викладена з посиланням на конкретні пункти, статті і т.д. конкретних нормативних актів, що стосуються жорстокого поводження з тваринами.

В наявному протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не зазначено нормативно-правовий акт, який порушено особою, не розкрито суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 2 ст. 89 КУпАП, за якою складено протокол: зокрема: не розкрито об`єктивну сторону вказаного правопорушення, яка виражається у жорстокому поводженні з тваринами - знущання над тваринами в кількості двох і більше, завдання побоїв або вчинення інших насильницьких дій, що завдали тварині фізичного болю, страждань і не спричинили тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин; не розкрито суб`єктивну сторону правопорушення, яка визначається ставленням особи яка вчинила правопорушення до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, не дає можливості визначитись, які саме дії (чи бездіяльність) вчинено ОСОБА_1 та в чому полягає їх протиправність: не вказано, які саме дії (бездіяльністю) ОСОБА_1 , на думку особи, склала протокол, становлять жорстоке поводження з тваринами, зокрема чи мало знущання над твариною, якщо так, в чому воно полягало, чи мало місце порушення правил утримання, поводження та транспортування тварин (відсутні посилання на нормативний акт, який було порушено).

Крім неконкретності звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.89 КУпАП, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила дії, які призвели до мучення тварин, завдали їм фізичного болю, страждань.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 89 КУпАП надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №257089 від 13.07.2023 року, рапорт, пояснення ОСОБА_2 , фототаблиця, відеозапис, письмові пояснення.

Так, згідно усних пояснень ОСОБА_1 , які містяться на відеозаписі долученому до протоколу, остання знайшла трьох їжачків на вулиці, які самотньо лежали на землі, та взяла їх додому з метою надання їм допомоги, годування, оскільки вони були маленькими, та в подальшому знайти їхню матір та випустити їх на волю. Протягом тижня матір їжаків знайдено не було, після чого прийнято рішення вигодувати їжачків та відпустити їх на вулицю. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомила про свої намагання дізнатися у працівників правоохоронних органів дозвіл на тримання таких тварин вдома, але чіткої відповіді не отримала.

Твердження ОСОБА_2 в заяві до правоохоронних органів про перенесення ОСОБА_1 їжачків додому, не є достатніми доказами для встановлення факту знущання над твариною чи іншого жорстокого поводження із нею.

З відеозапису пояснень ОСОБА_1 вбачається, що два їжаки померли через бійку між собою. Доказів того, що негативні наслідки для їжачків настали внаслідок знущання над ними, в матеріалах справи немає, і що такі дії вчинялись саме ОСОБА_3 до протоколу не долучено.

Також, санкція ч. 2 ст.89 КУпАП передбачає конфіскацію тварини, якщо перебування тварини у власника становить загрозу для її життя або здоров`я, проте в протоколі не зазначено, чи становить загрозу для життя або здоров`я перебування тварини у власника.

Тим більше, згідно долученого до протоколу диску із відеозаписом назва: «порятунок їжака» вбачається, що їжака у присутності поліцейського випущено на волю.

За змістом ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

В розумінні КУпАП актом звинувачення є саме протокол про адміністративне правопорушення. А тому, формулювання обвинувачення, яке викладається уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Суд наголошує на тому, що він не вправі самостійно змінювати суть обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, як і не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Виходячи з наведеного та, зважаючи на висновки, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», суд у постанові у справі про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати (редагувати) фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді, оскільки внаслідок такої зміни (редагування) буде порушено як право особи на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) так і принцип рівності сторін процесу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.89 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст..62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.2 ст.89 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням вимог ст..62 Конституції України, провадження у справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 89 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Апаллонова