КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 375/757/23. Номер провадження 33/824/3851/2023. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у суді першої інстанції - Штифорук О.В. Головуючий у апеляційній інстанції - Дзюбін В.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 серпня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду м. Києва - Дзюбін В.В.,

за участю скаржника - Заліського Б.С. ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката Заліського Б.С. на постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 11 липня 2023 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

визнаний винуватим визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави (Рахунок отримувача: UA0010001; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету: 21081300) у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Штраф має бути сплачений особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення їй копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі не сплати штрафу у строк, встановлений статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнути з ОСОБА_2 , штраф у подвійному розмірів сумі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (рахунок отримувача: UA 0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

20.04.2023 о 17:50, ОСОБА_2 рухаючись по вулиці Грубого, 111 в с. Савинці Білоцерківського району Київської області транспортним засобом ИЖ 2717-230, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої, а саме: (0,7 л. горілки марки "Мороша"). Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора "Драгер Алкотест", результат тесту позитивний, що становить 2,52% проміле, чим порушив вимоги п. 2.10.є Правил дорожнього руху України, що тягне відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Він же, 20.04.2023 о 17:50, рухаючись по вулиці Грубого в с. Савинці Білоцерківського району Київської області,керував транспортним засобом ИЖ 2717-230, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: на дерево, рухаючись заднім ходом, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 10.9 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Він же, 20.04.2023 о 17:50, рухаючись по вулиці Грубого в с. Савинці Білоцерківського району Київської області,керував транспортним засобом ИЖ 2717-230, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме: наїзд на дерево, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10А ПДР України.

Адвокат Заліський Б.С., оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення ОСОБА_2 до адміністративних відповідальностей за ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, просить: постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 11 липня 2023 року - скасувати та провадження в справі щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України закрити.

На обґрунтування апеляційних вимог адвокат Заліський Б.С. зважає на те, що дана постанова винесена з порушенням норм як процесуального адміністративного закону так і неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому суддя місцевого суду неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, а також - не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого безпідставного та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності - за ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП України.

Захисник стверджує, що відеозапис розпочинається, як працівники поліції приїхали на місце згарища автомобіля, біля згорненого автомобіля стоять працівники ДСНС, які вже приборкали горіння авто.

Захисник наголошує, що ОСОБА_2 не заперечував вживання алкоголю після того, коли згорив автомобіль. Але жодних розмов про будь-яку ДТП за участю водія ОСОБА_2 , в тому числі наїзд на якесь дерево не має.

Також, захисник звертає увагу, що згідно наданої копії акту про пожежу від 20.04.2023 року ймовірно причиною пожежі є розгерметизація паливної систем автомобіля (копія вказаного акту була додана до матеріалів справи)

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів адвоката Заліського Б.С., викладених ним у апеляційній скарзі; вислухавши пояснення апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи апелянта, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за № 3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" № 39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

За змістом ч. 4 ст. 130 КУпАП України, передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 4 ст. 130 КУпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

- керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Як об`єктивно вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з момента початку виконання службових обов`язків поліцейськими велася з моменту початку виконання ними службових обов`язків (момент коли працівники поліції приїхали на місце згарища автомобіля), при чому було виявлено автомобіль, який горів після ДТП, біля згореного автомобіля, ні поропереду нього, ні позаду не має жодної перешкоди( дерева тощо), з якою міг контактувати автомобіль, хоч працівники поліції вказують про причетність автомобіля до ДТП, тобто пошкодження автомобілю та здійснення наїзду на перешкоду, а саме на дерево, на відеофіксації факт керування ОСОБА_2 керування транспортним засобом за ознаки сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук /а.с. 1/, не вбачаються; при цьому цей відеозапис не містить будь-яких даних стосовно фактичних обставин правопорушення, не відтворює подій перед зупинкою автомобіля, саму зупинку, підстав і процедури направлення ОСОБА_2 на медичний огляд, у тому числі факту складення направлення його на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що фактично знеславлює належність та допустимість цього відеозапису як доказу винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП України.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 8, 9, 245, 251, 252, 254, 256, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_2 незаконного й необґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закриттю за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Заліського Богдана Сергійоівича, - задовольнити.

Постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 11 липня 2023 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н