1Справа № 335/6652/23 3/335/2339/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13.06.2023 року серії ВАВ № 257031, 13.06.2023 року о 11-10 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 47А, на території критого ринка, висловлювалась в публічному місці нецензурною лайкою, чіплялась до громадян, чим порушила громадський порядок та спокій.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнала.

Представник ОСОБА_1 адвокат Голіщев В.Ю. заявив клопотання про закриття провадження по справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАп, посилаючись на те, що ОСОБА_1 дрібне хуліганство не вчиняла, відомостями та доказами, наявними в матеріалах справи, її вина не доведена, отже склад і подія адміністративного правопорушення відсутні, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника, вивчивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, за правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, показаннями свідків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснюється, що при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, органом, який склав протокол в графі поняті зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак поняття як «поняті» не входять до переліку доказів, який передбачено статтею 251 КУпАП, та жодних письмових пояснень ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 матеріали справи не містять. Залучення понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП не передбачає взагалі.

Пояснення поліцейського про обставини події, що міститься у рапорті поліцейського, який додано до протоколу, не є належними та допустимими доказами вчинення особою адміністративного правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 251 КУпАП, оскільки їх джерелом є працівники органу, який у даній справі зобов`язаний збирати докази згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, очевидцем події працівник поліції не був.

Електронний рапорт служби 102, також не може бути належним та допустимим доказом, оскільки складений щодо учасника події з іншими анкетними даними: « ОСОБА_4 », і не містить жодних анкетних даних щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у даній справі ОСОБА_1 .

Щодо заяви інспектора економічної безпеки Тахмазова К.В. від 30.05.2023 року, слід зазначити, що даний документ також не може бути належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки вказана заява датована 30.05.2023 і адресована на ім`я першого заступника КП «Запоріжринок» ОСОБА_5 , а також є суто внутрішнім документом комунального підприємства. Окрім того, зміст заяви стосується внутрішніх взаємовідносин ОСОБА_6 зі своїм роботодавцем та колегами, які мали місце 30.05.2023. Натомість ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за дії, які вона нібито вчинила 13.06.2023, а тому даний письмовий доказ не має значення для вирішення даної конкретної справи по суті, тому що стосується іншої дати і часу.

Вивчивши опитування громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , проведених співробітниками поліції 13.06.2023, суд приходить до висновку, що дані письмові пояснення також не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки їх зміст не містить жодного посилання на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Натомість у даних опитуваннях вище вказані громадяни вказують на конфлікти «жінки Людмили», що унеможливлює здійснити ідентифікацію особи, про яку йдеться мова у поясненнях, та пов`язати її з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_10 , неможливо встановити, у чому саме полягало адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , не вказано, що конкретно сказала ОСОБА_1 , які саме слова ОСОБА_10 оцінила як «нецензурну брань», не зазначено, як саме ОСОБА_1 «грубила громадянам».

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що автором протоколу не надано жодного доказу на підтвердження адміністративного правопорушення, нібито, вчиненого ОСОБА_1 , як це передбачено ст. 173 КУпАП, у тому числі і фото-, відео-, пояснення свідків, та які б підтверджували обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Окрім рапорту працівника поліції та опитування осіб, які визнаються судом неналежними та недопустимими доказами, в матеріалах справи відсутні також і інші письмові докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке виразилося у дрібному хуліганстві.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не вбачається об`єктивної сторони такого складу адміністративного правопорушення, як дрібне хуліганство.

Вказані доводи у сукупності із фактичними обставинами, викладеними вище, доказами, наявними у справі, викликають обґрунтовані сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним дрібного хуліганства, і як наслідок, наявності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.50 року, ратифікованою Україною 17.07.97 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Пунктом 1 ч. 1ст. 247 КУпАП встановлено, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України.

Керуючись ст.ст.247,279,280,283,308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В.Геєць