ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2413/23Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 33/817/426/23 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,- адвоката Кожевнікової О.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Кожевнікової О.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді сплати штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як визнав суд, 02 лютого 2023 року о 12 год. 19 хв. в м. Тернополі на вул. 15 квітня водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом "Renault Trafic", н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 № ARMF0286, (повірка дійсна до 01 грудня 2023 року), на табло якого висвітило результат 0,36 ‰ проміле. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Кожевнікова О.В. вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним встановленням необхідних для вирішення справи обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає зміні.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріали відеозапису не містять інформації щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а постанова про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАР № 6490304, на яку посилається суд першої інстанції, розглядалася 02.02.2023 року о 12:56:44, тобто після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Звертає увагу на показання ОСОБА_2 , який вказав, що не керував транспортним засобом, а також показами ОСОБА_3 , яка пояснила, що саме вона перебувала за кермом транспортного засобу 02.02.2023 року.

Вважає, що без належної уваги залишено судом надані ОСОБА_2 докази про те, що він опікується над своїм психічно хворим братом, що перебуває в психіатричний лікарні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, а також його батько, ОСОБА_4 , який є літньою особою, хворіє на дифізуйний кардеосклероз, гіпертонічну хворобу, застійну серцеву недостатність, часткову втрату слуху та потребує опіки над ним, сином, у зв`язку з чим просить не позбавляти його водійських прав.

Вважає за необхідне врахувати, що дії вчинені ОСОБА_2 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, а також відсутні обставини, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2023 року відносно ОСОБА_2 , визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., який стягнути в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кожевнікову О.В., яка в судовому засіданні апеляційної інстанції просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2023 року відносно ОСОБА_2 , оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зокрема такими доказами є: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 258764 від 02 лютого 2023 року; матеріалами відеозапису; результатами газоаналізатора Alcotest 7510 № ARMF0286 із показником 0,36 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; копією постанови про накладенні адміністративного стягнення по справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАР № 6490304 від 02 лютого 2023 року; рапортом т.в.о. командира роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Репети Й. від 02 лютого 2023 року.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №258764 від 02 лютого 2023 року, 02 лютого 2023 року о 12 год. 19 хв. в м. Тернополі на вул. 15 квітня водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 № ARMF0286, (повірка дійсна до 01 грудня 2023 року), на табло якого висвітило результат 0,36 ‰ проміле.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_2 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_2 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Твердження захисника про те, що її підзахисний ОСОБА_2 не керував траспортним засобом марки Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами. Так, як вбачається із відеозаписів, що саме ОСОБА_2 був водієм вказано автомобіля, оскільки саме він спілкувався з працівниками поліції як водії вказаного траспортного засобу і не заперечував факту допущеного ним порушення ПДР.

При цьому, ОСОБА_2 на протязі всього часу будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом керувала інша особа, поліцейським не повідомляв; не вбачається таких обставин і з матеріалів справи.

Окрім того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 підтвердив допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_5 , який входив у склад екіпажу поліцейських, якими зафіксовано вказане правопорушення.

При цьому, місцевим судом наведено переконливі мотиви, з яких не взято до уваги свідчення свідка ОСОБА_3 , яка також заперечувала факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, за обставин описаних в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Розбіжності в часі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАР № 6490304 та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 258764, який був предметом розгляду суду першої інстанції, жодним чином не спростовує доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правовідношення, оскільки в обох процесуальних документах зафіксовано час вчинення правопорушень за ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП - 12 год. 19 хв. 02.02.2023 року.

Твердження захисника Кожевнікової О.В. щодо вживання ОСОБА_2 лікарських засобів для покращення самопочуття апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки відповідно до п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також в апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про необґрунтованість постанови в частині застосування до ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Твердження апелянта про необхідність застосування до ОСОБА_2 лише адміністративного стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, з підстав зазначених у апеляційній скарзі, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, з наступних підстав.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, санкції зазначеної статті викладені імперативно та не передбачають альтернативного накладення покарання за скоєне адміністративне правопорушення, аніж передбачене вказаною нормою, як і не передбачено накладення лише штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, іншої правової норми, яка б давала можливість призначити більш м`яке покарання чи звільнити особу від визначеного ст. 130 КУпАП стягнення, положення чинного КУпАП не передбачають.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що у ОСОБА_2 наявне водійське посвідчення серії НОМЕР_2 , тому у суду були відсутні підставі для накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2023 р. відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , адвоката Кожевнікової О.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2023 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя