Справа № 404/3898/23
Номер провадження 3/404/1419/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м.Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Швеця Р.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ПП НОМЕР_1 ,

- за скоєння правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Із протоколу:

ОСОБА_1 , 11.05.2023 р. о 12-50 год., керуючи з ознаками наркотичного сп`яніння транспортним засобом автомобілем «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 по вул.Яновського, 153А в м.Кропивницький, у порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 в присутності захисника Швеця Р.Ю. в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що він автомобілем в стані сп`яніння не керував. Вважає себе не винуватим у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Надав письмові пояснення, згідно з якими він, як особа, яка притятується до адміністративної відповідальності вимушений клопотати перед судом про визнання протоколу Серії ААД №435998 від 11.052023 про притягнення до адміністративної відповідальності незаконним та закриття провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини, викладені в протоколі, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, не відповідають дійсності, є надуманими, безпідставними та суб`єктивними, а саме: 1) у протоколі Серії ААД №435998 від 11.052023 не вказано, що до протоколу долучається відеозапис, на якому зафіксовано інкриміноване адміністратавне правопорушення; 2) сам відеозапис починається з 14:0821 та пропозиції інспектора поліції пройти медичне освідування та без озвучення підстав зупинки, а також відсутнє роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; 3) Інспектор поліції висловлює виключно суб`єктивну думку і назвав декілька формальних ознак наркотичного сп`яніння, а також вказує, що йому надійшла інформація, що водій транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_2 , ніби здійсню керування в стані наркотичного сп`яніння; 4) у протоколі Серії ААД №435998 від 11.052023 зазначено, що початок затримання відбулося об 12 год. 50 хв., що не відповідає дійсності, а протокол нібито складено об 15 год.00 хв., що спростовується тайм - кодом на відео, тобто відеозапис та протокол є суперечливими доказами; 5) Під час складання протоколу та фіксації адміністративного правопорушення було грубо порушено право на захист особи, яка притягується до адміністративного відповідальності; 6) об 14:40 чутно, як напарниця поліцейського - інспектор, яка склала протокол Серії ААД №435998 від 11.052023 комусь телефонує та просить привезти їй протокол, а також відсутнє відео безпосереднього складання проколу Серії ААД №435998 від 11.052023. Клопотав про виклик обох членів екіпажу- інспекторів взводу 1 рога 1 батальйону УШІ в Кіровоградській області, які 11.052023 здійснювали фіксацію адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Як вбачається з протоколу СфіїААД№435998 від 11.052023, мені інкримінуєгься відмова від проходження медичної) огляду на стан наркотичного сп`яніння, що спростовується відеозаписом, де чітко видро, як невідома мені особа, одягнена в формений одяг працівника медичного закладу видає йому пластикову ємність для забору сечі, а співробітнику правоохоронних органів, який мене доставив до КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради». Прохав здійснити виклик та допитати безпосередньо під час розгляду справи №404/3898/23 особу, яка 11.05.2023 року у КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» на відеозаписі діє як лікар, а також з`ясувати чи входать КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надасться право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затвердженого Міністерством охорони здоров`я України. До того ж, постає незрозумілим чому його не було доставлено до КНП «Кіровоградського обласного наркологічного диспансеру Кіровоградської обласної ради» та не відібрано аналіз крові на вміст наркотичних речовин, оскільки через те, що відбувалася зйомка процесу здачі біо-матеріалу та через звичайні фізіологічні особливості організму (в сечовому міхурі було недостатньо для сечо спускання. Він не зміг здати сечу через обставини, які не залежали від його волевиявлення і ніяк не зміг себе примусиш. Долучений відеозапис має ознаки монтажу, а сама зйомка не велася безперервно. Стверджував, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Відповідно до етапі 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХП; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувані вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону №3353-ХII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінеіу Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (надалі-Правила, ЦЦР). Відповідно до пункту 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати неухильно виконувати вимога цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з пунктам 1.5 ПДР України да або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожували житло або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дорога та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередиш про них інших учасників дорожнього руху, повідомивши підрозділ міліції власника дороги або уповноважений ним орган. Згідно п.2.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП, а також п.2.9 Правил дорожнього руху встановлено відповідальність водив за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп 'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують к увагу" та швидкість реакції. Відповідно до положень ч.2 та ч.3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. В свою чергу, п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАЦ судам слід враховувати, що відповідальнісгь за сг.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Інструкція «Про порядок виявлення у водив транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій) затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735 визначає процедуру проведення огляду водив транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп 'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду. П.2. Розділу І «Загальні положення» встановлює, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.3 Розділу І «Загальні положення», ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рога, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя., поведінка, що не відповідає обстановці. Відповідно до ч.6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюєшся у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.8 розділу П Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведенаудодаіку№1 до цієї Інструкції. Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки або незгоди з результати, водієві пропонується пройти огляд у медичному закладі не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. Так, у національній доктрині критерієм розмежування правопорушень між юрисдикціями є рівень їх суспільної небезпеки. З суб`єктивної сторони діяння, передбачені ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК України, є ідентичними, особа усвідомлює своє перебування під дією психоактивної речовини та керує транспортним засобом (умисна форма вини) або помилкою вважає, що дія такої речовини припинилась, хоча особа має передбачити її тривалий ефект та керує транспортним засобом (необережна форма вини). Наразі розмежовує ці правопорушення об`єктивна сторона, яка кваліфікується за необережним ставленням до наслідків, які спричинили потерпілому тілесні ушкодження, від ступеня яких визначаються особливо кваліфіковані склад злочину.

З цього приводу слід звернути увагу на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила к допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження. Національний припис закону ст.251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані». Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів. З точки зору національної правової доктрини та компаративного методу тлумачення закону, стиля 252 КУпАП встановлює нарівні закону такий критерій оцінки доказів, як правосвідомість. В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» роз`яснено, що огляду на стан сп`яніння підтягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважали, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з певними ознаками, зазначеними у інструкції. У рішенні від 21.072011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з грав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтували свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатню переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735 визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду. П.2. Розділу І «Загальні положення» встановлює, що огляду на стан сп`яніння піддягають юда транспортник засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Водночас стан наркотичного сп`яніння, як правило, визначається імунохромагографічним (ЕХА) методом дослідження, який використовується для визначення того, чи містить зразок або речовина, що досліджується (наприклад, сеча, слина чи кров), певні біохімічні показники. Певне, саме тому п.7 розд. III Інструкції передбачено обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а п.8 розд.III Інструкції вказано, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, які здатні спричинювати стан сп`яніння. При цьому, огляд може проводитися не у будь-якому медичному закладі, а у закладі, який включено в Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення такого огляду. Цей перелік затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Відповідно до ч. 6 сг. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюється у порядку, визначеному Кабінетам Міністрів України. Згідно з п.8 розділу П Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена у додатку №1 до цієї Інструкції. Згідно з п.7 розділу III Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки або незгоди з результати, водієві пропонується пройти огляд у медичному закладі не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. Такі ознаки як розширені зіниці очей та тремтіння рук є відображенням тільки особистого сприйняття такої обставини поліцейським, проте її наявність неможливо перевірити переглядом відеозапису, отже не підтверджені відеозаписом. Зазначена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства і вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у його вчиненні не є доведеною і тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, виходячи з наступних обставин. За логічними та дактринальними правилами оцінки доказів, прогалина одного доказу може буги заповнена доказовим вмістом іншого. Так, про упереджене ставлення та суб`єктивну думку свідчить провокативна поведінка самого співробітника правоохоронних органів, в т.ч. на відео. Дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за сг. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгодажується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Більш того, відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнано правильною практикою тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Особа вважається невинуватою у вчиненні адмін.правопорушення, якщо співробітники поліції порушили процедури огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адмін. правопорушення Аналогічна правова позиція викладена у постанові апеляційного суду Житомирської області від 11.01.2017 по справі №278/2628/16-п. Обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п.5. розділу II цієї Інструкцій включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєсгратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Адже метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій. перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників. Тому, вказаний відеозапис не розцінюється ж належний і допустимий доказ, доданий працівниками до матеріалів справи диск із відеофайлом, оскільки такий створений невідомим пристороєм відеофіксації і не відноситься до пристроїв відеофіксації, які можуть використовуватися працівниками поліції. Такий пристрій відеофіксації не є «бодікамерою» поліцейського, час та дата відеофіксації відсутні. При цьому, з долученого відеозапису з невідомого пристрою по факту вчинення 11.05.2023 мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не встановлено обставин роз`яснення останньому прав та обов`язків, передбачених Конституцією України та КУпАП в т.ч. права на користування правовою допомогою. До цього ж, особи свідків на відеозаписі не встановлені, їм не роз`яснені права та обов`язки, а також вони не підтвердили обставини зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення. Із змісту ст.266 КУпАП слідує, що запідозрили водія у керуванні автомобілем у нетверезому стані інспектор поліції вправі лише в присутності двох свідків та обов`язковим (при згоді водія) використанням технічною засобу, а вразі незгоди з його результатами, направиш на огляд в медичний заклад. Отже, оскільки працівники поліції не дотрималися вимог ст.266 КУпАД то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 сг.130 КУпАП. Аналогічні позиції стосовно допущених працівниками поліції порушень оформлення матеріалів справи та інших документів у справах про адміністративні правопорушення викладені Верховним судом у постановах по справі №560/751/17 від 27.06.2019року (письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту в судовому засіданні є неналежним доказом), по справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року (доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення), по справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року (сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб^єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення), по справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис). У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.052013, заява № 36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у прогсжолі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати 'і а тик само не може відшукувати докази на користь звинувачення. Так, ВСУ КАС виклав своє бачення про те, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови (ВС, КАС№216/5226/16-а, від 18.07.2019). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018у справі№760/3696/16-а. Оскільки, йому інкримінується порушення ПДР України, а саме п2.5, то вважає, що за аналогією можливо застосування висновку Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, згідно якого у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення. Обов`язок проводити повну фіксацію як фактів вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС Уіфаши 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.122018). Відповіддю до п. 5. розділу П цієї Інструкції, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадав, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Адже метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході вчинення. Тому, вказаний відеозапис не розцінюється як належний і допустимий доказ, доданий працівниками до матеріалів справи диск із відеофайлом, оскільки такий створений невідомим пристороєм відеофіксації, і не відноситьсь до пристроїв відеофіксації, які можуть використовуватися працівниками поліції. Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо пода порушення та винності особи, що притягується до віддовідальносгі, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейської) суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Аvsar V. Тиrkеу), п. 282), «Нечипорук і Йонкало пропи України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатню вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. У постанові від 21 січня 2020 року (справа №754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім теж), що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися ж докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке. Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст.280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП Недопустимий доказ не може бути використаний при прийшлі процесуальних рішень на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення. У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 сталі 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судщ відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення і цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого. З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги, що всі із наданих доказів містять чисельні протиріччя та неузгодженості, порушення чинного законодавства, тому суд, в даному випадку позбавлений можливості самостійно відшукувати докази, оскільки вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Доведення вини особи в законному порядку у правовій науці отримало назву «належної правової процедури)), що охоплює собою ж процедуру судового розгляду, так і процедуру досудового розслідування. І якщо було порушено належну правову процедуру в органі публічної влада немає сенсу перевіряти змістову частину відповідного акта, оскільки він є нікчемним. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду від 02.11.2004 року №15-рп/2004). Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 визначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції Уіфа^ презумпції невинуватості. За ст.9 Конституції України та ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інпгі права, ніж ті які передбачені законодавством Украйни, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. Згідно із ч.3 п.(b) ст.31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 рою/, ратифікованої Україною 14.05.1986, поряд з контекстом договору враховуєшся наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. 17.07.1997 Украйна ратифікувала Європейською Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі за текстом - Конвенція), а також Протоколи 1,2,4,7,11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Так, відповідно до ст.32 Конвенції питання тлумачення та її застосування належить до виключної компетенції ЄСПЛ, рішення якого є невід`ємною частиною Конвенцій ж практика її застосування і тлумачення. На даний час санкції за адміністративні правопорушення є достатню суворими, а тому по суті правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.062011). Крім того, ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 (пп.52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02.09.1998 (пп.56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17.11.2009). Так, відповідно до п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. У рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному жилі і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією. Враховуючи практику та систематичний аналіз норм чинного законодавства ЄСПЛ, звертав увагу на те, що Інспектором взводу №2 роти №4 батальйону УШІ в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Корольовим Ігорем Леонідовичем не забезпечено гарантії і принципи законності до особи, яка притягується до відповідальності. Частиною 1 ст.130 КУпАП, передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Із ст.280 КУпАП, вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За нормами частин 2,3 на етапі: огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують ш та швидкість реакцій проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків; у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгода з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Відповідно до частини 4 етапі 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у заклад охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присушосгі поліцейського. Норми статті 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї сталі. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 ща сталі, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання етапі 266 КУпАП і деталізують норми на етапі: згаданим Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 М1103 (надалі - Порядок №1103); Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських неналежним доказом, якщо в протоколі немає посипання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис). Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підіїягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення. Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований сумнів наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. За викладених обставин вважаю, що мою, ОСОБА_1 , вину не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові від 30.05.2018 по справі ХоП5/1982/16-а (2а/175/10/16). Просив провадження у справі відносно нього закрити за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши учасників, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не доведена, а справа відносно нього підлягає закриттю, з наступних підстав.

Так, статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст.245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особаю, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, що притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії;

- учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до частин 1-3 ст.266 КУпАП визначено, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції підлягають особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з відповідними ознаками. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

У якості доказів по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП надані: протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №435998 від 11.05.2023 року, яким підтверджується, що саме 11.05.2023 р. о 12-50 год., по вул.Яновського, 153А в м.Кропивницький, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с.1); направлення на огляд водія т/з (а.с.2); посвідчення водія (а.с.3), відеозапис (а.с.4), а також надані на запит суду: відеозаписи та рапорти; копію журналу реєстрації відмови від проходження медичних оглядів з метою виявлення стану сп`яніння, копію журналу про відмову від медичного огляду, копію направлення на медичний огляд з метою виявлення сп`яніння; лист призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах і виконання цих призначень.

Однак, в матеріалах справи немає жодного доказу факту керування гр. ОСОБА_1 автомобілем «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 по вул.Яновського, 153А в м.Кропивницький у період часу з 12.50 год. по 14.08 год., що позбавляє його статусу водія на момент складання протоколу відносно нього, що в свою чергу є однією з умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Більше того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №435998 від 11.05.2023 р. вбачається, що датою та часом його складення є - 11.05.2023 року о 15:00 год., у фабулі протоколу - часом вчинення правопорушення зазначено 11.05.2023 року 12:50 год., з диску відеофіксації адміністративного правопорушення вбачається час проведення відео зйомки розпочинається лише о 14:08:21 год. При цьому, судом встановлено неповні відеозаписи події після 14:08 год.

Зазначене вище викликає сумніви у визначенні періоду складення вказаних документів та дотримання процедуру проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дотримання всіх процесуальних дій при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків.

Факт керування ОСОБА_1 11.05.2023 року о 14.08.год., суд не бере до уваги, так як той здійснено під наглядом патрульних поліцейських.

Таким чином при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення щодо її невиновності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене є підставою для закриття провадження по справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, що в силу ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130 ч.1, 247, 256, 283-284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з моменту проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда І.В. Загреба