Номер провадження: 33/813/1455/23
Номер справи місцевого суду: 495/7622/22
Головуючий у першій інстанціїШевчук Ю. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.

розглянувши апеляційну скаргу захисника Давиденка Костянтина Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130 КУпАП, ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 вересня 2022 року об 00 годині 01 хвилин в м. Татарбунари по вул. Горького, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому 18 липня 2022 року суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Анісімова Н.Д. справа №495/4695/22 позбавлений права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Також, 12 вересня 2022 року о 00 год. 01 хв. в м. Татарбунари по вул. Горького,

ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на боді камеру №NC-M6BNNC212783, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Сорочана Р.О., адвокат Давиденко К.В. просить скасувати постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року, постановити по справі нове рішення, яким провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова суду першої інстанції не вмотивована, в описовій частині судового рішення, суд обмежився лише посиланням на додані матеріали справи. Водночас захисник зазначає, що ОСОБА_1 не міг жодним чином довести свою правоту, оскільки його не викликали у судове засідання та він не отримував копію оскаржуваної постанови. При зверненні до Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сорочану Р.О. повідомили, що відповідно до ст. 307,308 КУпАП він має сплатити штраф у подвійному розмірі, що на думку захисника є незаконним, оскільки суд першої інстанції надіславши постанову на виконання, не надіслав її копію ОСОБА_1 . Захисник акцентує увагу на тому, що усупереч приписам ч.1 ст. 276 КУпАП справу про адміністративне правопорушення розглянув Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, хоча відповідно до вказаних вимог закону, ця справа мала бути розглянута за місцем вчинення адміністративного правопорушення, тобто Татарбунарським районним судом Одеської області. Окрім того зазначає, що правоохоронці не повідомили ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, що є незаконним, а тому, на думку захисника, усі зібрані докази у справі є недопустимими, в обґрунтування чого посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Разом з апеляційною скаргою захисник Сорочана Р.О., адвокат Давиденко К.В. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що про існування оскаржуваної постанови стало відомо лише 10 липня 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, до цього часу про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відомо не було, оскільки в судове засідання він не викликався, копія постанови йому не надсилалася. Посилаючись на вказані обставини, адвокат просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити цей строк.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання призначене на 17 серпня 2023 року о 16:00 год., ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Давиденко К.В. не з`явилися.

17 серпня 2023 року захисник Давиденко К.В. надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони, у якому просить розглядати справу без його участі та без участі ОСОБА_1 у зв`язку з сімейними обставинами.

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, клопотання захисника, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Давиденко К.В.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 11 листопада 2022 року судом ухвалене оскаржуване рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 12 листопада 2022 року і закінчився 21 листопада 2022 року.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 викликався (повідомлявся) судом про розгляд справи про адміністративне правопорушення, як і відсутні відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вручалася копія постанови суду, а тому з огляду на вказане, апеляційний суд доходить висновку, що наведені захисником доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як убачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №169680 від 12 вересня 2022 року та серії ААД№066605 від 20 вересня 2022 року, правоохоронцями установлено, що місцем вчинення інкримінованих правопорушень за

ч.2 ст. 130 КУпАП та ч.4 ст. 126 КУпАП є місто Татарбунари.

Відтак, за вказаних обставин, справа про адміністративне правопорушення, з огляду на імперативні приписи ч.1 ст. 276 КУпАП, мала б розглядатися у межах адміністративно-територіальної юрисдикції суду, яка поширює свою дію на м. Татарбунари, тобто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП та ч.4 ст. 126 КУпАП мав би розглядати Татарбунарський районний суд Одеської області, на чому слушно наголошує апелянт.

Згідно із положеннями п.1 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, яким є Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області наведені вище вимогами закону не врахував, унаслідок чого допустив порушення засад, які регламентують порядок розгляду справи у межах територіальної підсудності за місцем вчинення правопорушення, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, скасувати постанову та закрити провадження у справі, скасувати постанову та прийняти нову постанову, змінити постанову.

Перевіряючи доводи захисника на предмет наявності підстав для прийняття у справі нового рішення та закриття провадження у справі, апеляційний суд виходить із такого.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється та обставина, що до моменту зупинки працівниками поліції вказаного вище транспортного засобу, саме ОСОБА_1 керував цим автомобілем, як і не заперечується, що останній на місці зупинки відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру) так і у закладі охорони здоров`я, наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які були зафіксовані поліцейськими у протоколі про адміністративне правопорушення, захисник під сумнів не ставить. Адвокат не заперечує і те, що обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не певеріряються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами,тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що:«будь-яка особа,яка володіє чи керує автомобілем,підпадає піддію спеціальних правил,оскільки володіння та використання автомобілів є таким,що потенційно може завдати серйозної шкоди.Ті,хто реалізували своє правоволодіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (РішенніЄвропейського судуз правлюдини посправі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Відповідно до п.п. а п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП)

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, інші документи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №169680 від 12 вересня 2022 року убачається, що: «12 вересня 2022 року о 00.01 год. в м. Татарбунари по вул. Горького, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольсваген Пассат» CIN 75181 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на боді камеру марки NC-M6BNNC212785, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с. 17).

З цього протоколу убачається, що у графі «до протоколу додаються», поліцейськими зазначено CD-диск.

Також правоохоронцями до суду направлено копію постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2022 року у справі №495/4695/22, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно відмітки ця постанова суду набрала законної сили 29 липня 2022 року (а.с. 19-20).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №066605 від 20 вересня 2022 року поліцейськими установлено, що: «12 вересня 2022 року о

00.01 год. в м. Татарбунари по вул. Горького, ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 , при цьому 18 липня 2022 року суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Анісімовою Н.Д. справа №495/4695/22 позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік, чим порушив вимоги п.2.1а правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП (а.с. 3).

Як убачається з матеріалів справи, події щодо зупинки транспортного засобу

ОСОБА_1 , відмови від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП фіксувалися поліцейським за допомогою технічного засобу відеофіксації, про що правоохоронцем зроблено відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення, а відеозапис, долучено до матеріалів справи.

Належність, допустимість та достовірність долученого до матеріалів справи відеозапису, як джерела доказів, апелянт не оспорює та під сумнів не ставить, не знаходить таких підстав і суд апеляційної інстанції.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, наданого поліцейськими убачається, що під час комендантської години правоохоронці зупинили автомобіль з іноземною реєстрацією під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейських з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що згодом визнано водієм, у зв`язку з чим поліцейський висловив на адресу ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру) на що водій спочатку погодився, однак у подальшому відмовився посилаючись на те, що має впевненість у тому, що прилад покаже позитивний результат. Після чого, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони, куди згодом водія було доставлено, однак перебуваючи безпосередньо в приміщенні медичного закладу, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд у закладі охорони здоров`я.

Установивши ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у закладі охорони здоров`я відмовився, врахувавши наявність попереднього стягнення, накладеного судом на ОСОБА_1 (постанова суду від 18 липня 2022 року) поліцейські правомірно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, з огляду на повторне протягом року порушення ним вимог п.2.5 ПДР.

Крім того, є легітимним і рішення поліцейських шодо складення протоколу про адміністративне правопорушення та ініціювання питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, оскільки на момент зупинки його поліцейськими набрала законної сили постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2022 року, якою відносно ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення зокрема у виді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, і це судове рішення набрало законної сили 29 липня 2022 року. Як свідчать матеріали відеозапису про існування цієї постанови суду, ОСОБА_1 був достеменний обізнаний, про що підтвердив правоохоронцям. Відтак, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, своїми діями ОСОБА_1 також вчинив інкриміноване адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що правоохоронці не повідомили ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, що є незаконним, а тому, на думку захисника, усі зібрані докази у справі є недопустимими, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Положеннями п. 10 ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію" передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З матеріалів справи убачається, і ця обставина не заперечується апелянтом, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , а саме автомобіль Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований в іншій країні, а тому у поліцейських були достатні правові підстави для зупинки цього транспортного засобу, з огляду на положення п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію".

З відеозапису, долученого поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення, убачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено 12 вересня 2022 року року о 00:01 год., тобто під час комендантської години, а відтак за вказаних обставин, з огляду продовження дії на території всієї держави правового режиму воєнного стану, зумовленого військовою агресією російської федерації, зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , перевірка документів останнього (водійського посвідчення), наряду з правовою підставою, передабченою п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" є цілком легітимною та виправданою мірою, оскільки такі дії правоохоронців переслідують досягнення правомірної мети - дотримання правопорядку та недопущення порушення вимог закону, у тому числі водіями, у воєнний час.

Як свідчать матеріали відеозапису, ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, не висловлював з цього приводу заперечень чи зауважень, не вимагав роз`яснення йому підстав зупинки автомобіля, беззастережно надав на вимогу поліцейського посвідчення водія.

Апелювання до зазначених обставин скаржником на стадії перегляду справи у цьому конкретному випадку не має правового (юридичного) значення для розгляду справи, та ці обставини не впливають на легітимність (правомірність) дій поліцейських, оскільки у межах цієї справи предметом судового розгляду є дотримання правоохоронцями вимог закону, які стосуються саме дотримання правоохоронцями процедури у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та складання матеріалів справи.

Апеляційний суд зазначає, що судом апеляційної інстанції забезпечено

ОСОБА_1 можливість захищати власні інтереси у справі, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної правової позиції, зокрема це право ОСОБА_1 забезпечено апеляційним судом, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження. Окрім того, апеляційний суд враховує і ту обставину, що представництво та захист інтересів у справі про адміністративне правопорушення

ОСОБА_1 забезпечується адвокатом, тобто він користується професійними правничими послугами, а тому за наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що право на захист особи забезпечено.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених

ч.2 ст. 130, ч.4 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно з ч.6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

У справі, що перегадається, інкриміновані адміністративні правопорушення скоєні ОСОБА_1 12 вересня 2022 року, відтак з огляду на приписи ч.2 ст. 38 КУпАП на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття власної постанови, строки накладення стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП минули, що є правовою підставою для закриття у цій частині провадження за ч.4 ст. 126 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що на день прийняття постанови апеляційним судом (17 серпня 2023 року) строки накладення стягнення, передбачені ч.6 ст. 38 КУпАП за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, яке скоєно 12 вересня 2022 року, не пройшли.

Вирішуючи питання про вид та міру накладеного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд на виконання вимог ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та приходить до висновку про доцільність накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно із ч. 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу захисника потрібно задовольнити частково, а оскаржувану постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Давиденка Костянтина Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Давиденка Костянтина Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП та закрити у цій частині провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко