Номер провадження: 33/813/1186/23
Номер справи місцевого суду: 946/3409/23
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Триколіч І.Б.,

за участі:

захисника-фахівця в галузі права ОСОБА_1 ,

правопорушника ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнено на користь держави судовий збір в сумі 536,8 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2023 серії ААБ № 227989, 16.05.2023 о 09:17 год. в Одеській області м. Ізмаїл по вул. Бендерська, 49, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, неадекватна поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) зупинка автомобіля була неправомірною;

2) ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся;

3) пізніше зробив тест в медичному закладі, який показав, що ОСОБА_2 тверезий.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

-довідкою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідно до якої останній не притягався протягом року (а.с.4);

- протоколом про адміністративне правопорушення від 16.05.2023 серії ААБ № 227989, в якому наведені обставини порушення п.2.5 «Правил дорожнього руху», (а.с.1);

- письмовим доказом відеодиском на якому зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом, та факт відмови від проходження огляду та розгляд справи на місці вчинення правопорушення і складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР (а.с.5);

-направленням на огляд в медичний заклад (а.с.3).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зупинка автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_2 була здійснена протиправно через відсутність доказів порушення водієм ПДР, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки транспортний засіб мав значні технічні несправності, за що було складено постанову ч. 1 ст. 121 ч. 1 КУпАП, а також було роз`яснено право ОСОБА_2 оскаржити дану постанову у порядку передбаченому законодавством, що зафіксовано на 00:00:10-00:01:00 хв. (диск 1, назва файлу «4»).

У судовому засіданні ОСОБА_2 визнав факт складання постанови за ч. 1 ст. 121 КУпАП, він оплатив штраф, дії поліцейський не оскаржував у порядку передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Таким чином, сукупність вищевказаних фактів дає можливість дійти висновку, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію», а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, передбачено, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні вимоги передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735). Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що водієві було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, проти чого він не відмовлявся, однак тест не проходив, мотивуючи тим, що не довіряє поліцейським та чекав на інших. Внаслідок такої поведінки ОСОБА_2 було роз`яснено, що непроходження тесту буде розцінене як відмова від проходження огляду та складено відповідний протокол, що зафіксовано на 00:03:20-00:04:40 хв. (диск 1, назва файлу «4»).

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що долучений до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду КНП ІМР ІРОО «ІМЦЛ» від 16.05.2023, складений із порушенням вимог, а саме відповідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, вищезазначений висновок щодо результатів медичного огляду КНП ІМР ІРОО «ІМЦЛ» від 16.05.2023, який ОСОБА_2 пройшов самостійно, за результатом якого у останнього ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, не звільняє його від відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік