Справа 573/1521/23
Номер провадження 3/573/635/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 серпня 2023 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М.С., розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

12 серпня 2023 о 12.23 год. в м. Білопілля по вул. Сумській, гр. ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі постанови БАД №309732 від 28.02.2022, керував транспортним засобом скутером «Ямаха» без н/з без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, повторно протягом року, вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В заяві до суду від 12.08.2023 ОСОБА_1 винним себе визнав. 30.08.2023 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та зазначив, що через отримання поранення ноги року під час воєнних дій у Донецькій області та ампутацією ноги він є інвалідом ІІ групи, а тому не може пересуватися громадським транспортом чи ходити пішки на далекі відстані. Тому він був змушений 12.08.2023 року керувати транспортним засобом без посвідчення водія за необхідністю, яка виникла у зв"язку із сімейними обставинами. Просить суд звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення у зв"язку із малозначністю відповідно до положень ст. 22 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, а також надані ОСОБА_1 письмові докази, що свідчать про необхідність керування транспотним засобом, у зв"язку із отриманою травмою ноги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного висновку.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частинами 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суд констатує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 5 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити у собі достатні і безперечні докази та відомості (документи), які б підтверджували те, що особа не має права керувати транспортним засобом, та те, що особа повторно протягом року керувала транспортним засобом без права на це.

В матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення від 28.02.2023 про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 309732 за ч. 2 ст.126 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП вірно, представлені докази підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає про те, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи наведене, а також те, що дане правопорушення не спричинило значної шкоди суспільним або державним інтересам, юридичним та фізичним особам, особу порушника, який є інвалідом ІІ групи внаслідок отримання 17.05.2022 року травми ноги в Донецькій області при виконання бойового завдання для забезпечення оборони України в умовах воєнного часу, ставлення ОСОБА_1 до скоєного, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, обставини, при яких було скоєно адміністративне правопорушення зумовлене необхідністю користування транспортним засобом іх поважних причин, відсутність тяжких наслідків, приходжу до переконання, що для попереджувальних цілей щодо останнього можливо досягти без застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, та вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, який буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Згідно із ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Суд враховує п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП, за змістом яких судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, а отже, підстави для стягнення судового збору в даній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 126, ст. ст. 22, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення в силу малозначності згідно із ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням та адміністративне провадження по справі закрити.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя