Справа № 153/1111/23
Провадження № 33/801/803/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Медяного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року,

якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

15 липня 2023 року о 19 год. 53 хв. по вул.Данила Нечая, 1 в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на місці скоєння ДТП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Заперечував щодо обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказав, що 15 липня 2023 року він відпочивав з друзями на природі, їм потрібно було в магазин, за кермом був його знайомий ОСОБА_2 , а він приїхав через 20 хв, за ДТП йому сказали працівники поліції, у яких склалося враження, що то він керував автомобілем. Оскільки він того дня транспортним засобом не керував, тому й відмовився від освідування на факт вживання алкоголю.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Вовк Е.П. в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування поданого клопотання зазначила, що ОСОБА_1 15 липня 2023 року о 19 год. 53 хв. по вул.Данила Нечая, 1 в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області жодним транспортним засобом не керував, а тому він відмовився від освідування. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме п.2.5. Зокрема не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є об`єктивною стороною провадження передбаченою ч.1 ст.130 КУпАП, відсутність об`єктивної сторони, виключає склад правопорушення. Вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис є об`єктивно сумнівним доказом на підтвердження обставин описаних у протоколі серія ААБ №054943 від 15.07.2023 року, оскільки він не є безперервним. Таким чином, переконливих доказів того, що ОСОБА_1 15 липня 2023 року керував транспортним засобом, матеріали справи не містять. Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, тому не можна встановити складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав наступні пояснення: 15 липня 2023 року в проміжок часу з 19 год. по 20 год. у місці виїзду з вул. Данила Нечая, 1 на вул. Замостянську в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області він їхав додому від батьків. Перед перехрестям він зупинився, щоб повертати праворуч. Попереду нього стояв автомобіль ВАЗ 2102 у якого був увімкнений сигнали лівого повороту. Однак з невідомої йому причини автомобіль ВАЗ 2102 включив задню передачу, в результаті чого відбулось зіткнення із його автомобілем. За кермом транспортного засобу ВАЗ 2102 сидів ОСОБА_1 , який після зіткнення автомобілів вигляну у вікно. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Прийняте рішення мотивовано тим, що факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№054943 від 15 липня 2023 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№054942 від 15 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №054944 від 15 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, рапортом, письмовими поясненнями та DVD-дисками з відеозаписами.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, яка не була оскаржена, показами свідка ОСОБА_3 та відеозаписом з камери спостереження, який міститься на DVD-диску №2.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , порушення учасником дорожнього руху п.2.5 Правил дорожнього руху України, підтверджується показами свідка ОСОБА_3 , рапортом та відеозаписом з бодікамери працівника поліції. Окрім цього, в ході розгляду справи, ОСОБА_1 не заперечував, що він відмовлявся проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Вищевказані докази є допустимими та достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 та його захисника Вовк Е.П. про те, що ОСОБА_1 15 липня 2023 року о 19 год. 53 хв. по вул.Данила Нечая, 1 в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області транспортним засобом не керував, оскільки дані твердження спростовані матеріалами справи, які були досліджені в ході розгляду справи. Пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд розцінює як його захисну позицію в судовому процесі, яка викликана його бажанням уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколі відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Складений працівником поліції стосовно ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не дотримання вимог п.2.5 ПДР України.

Відповідно до пункту 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, фіксація факту відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння проводилась із застосуванням технічних засобів відеозапису, який долучено до матеріалів справи.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд керується насамперед вимогами ст.23 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також, у відповідності до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи тяжкість скоєного правопорушення, особу правопорушника, суд вважав необхідним ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.5 ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536 грн. 80 коп. Тому є всі підстави для стягнення із ОСОБА_1 судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року в справі № 153/1111/23 про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження на підставі п.1ч.1 ст.247 КупАП.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що фактичні обставини справи не дають підстав вважати, що він відмовився від проходження огляду та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння. На переконання апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, що є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення з підстав, встановлених п. 1 ст. 247 КУпАП України.

Апелянт зазначає, що 15 липня 2023 року біля 19 години він відпочивав з друзями на природі та їм потрібно було в магазин, однак за кермом був його знайомий ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Його знайомий приїхав через 20 хвилин, а про ДТП йому сказали працівники поліції, однак у працівників поліції склалося враження, що саме він керував транспортним засобом, оскільки час від часу він брав автомобіль «ВАЗ 2102» у використання. Він неодноразово зазначав поліцейському, що «не сідав за руль», «за кермом не був», «не керував», «не водій», «водієм не був», однак поліцейськими вказані обставини були проігноровані, тому він відмовився від освідування, оскільки не керував транспортним засобом.

Докази, які знаходяться в матеріалах справи не доводять його вини в порушенні п.2.5 ПДР України та не доводять факт керування транспортним засобом. Судом не звернута увага на те, що в графі протоколу серії ААД № 054943 від 15. 07.2023 зазначено такі докази, а саме: акт огляду, відеозапис, рапорт. Разом з тим, постановою ВС Касаційного адміністративного суду від 20.05.2020 № 8524/5741/1 6-а визнано, що рапорт працівника поліції не може вважатися однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Крім того, з постанови ВС Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 № 216/5226/16-2 убачається, що Верховний Суд погодився із судами попередніх інстанцій, які не взяли до уваги такий доказ, як відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, зазначивши, що він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

А згідно з п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100 після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. З огляду на це, відеозапис є об?єктивно сумнівним доказом на підтвердження обставин описаних у протоколі серія ААД № 054943 від 15.07.2023. Однак, суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Окрім того, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, передбачене Інструкцією №1452/735 від 09.11.2015, що є обов`язковим, а також звертає увагу на те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУ пАП, складався у відсутності двох свідків.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином (смс-повісткою). Апелянт надіслав на електронну пошту суду заяву, в якій просив задовольнити його апеляційну скаргу та судовий розгляд провести в його відсутність. За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду апеляційної інстанції, постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні в справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№054943 від 15 липня 2023 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№054942 від 15 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №054944 від 15 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП; рапортом поліцейського, відеозаписом з камери спостереження, який міститься на DVD-диску №2, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , а також показами ОСОБА_3 , які він надав суду першої інстанції.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності. З огляду на це, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заслуговують на увагу та апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності. Так, з матеріалів відеозапису з камери спостереження, який міститься на DVD-диску №2 вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2102» та спричинив зіткнення з автомобілем Opel Vectra на вул. Данила Нечая в м. Ямпіль, а після чого зник. Окрім того, вказане підтверджується показами свідка ОСОБА_3 , а також рапортом працівника поліції, який міститься в матеріалах справи.

Щодо доводів апелянта про недопустимість відеозапису, наявного у матеріалах справи, як доказу вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що відомості зафіксовані наданими відеозаписами в достатній мірі відображають обставини вчиненого правопорушення та його фіксацію. Відеозаписи також узгоджуються з іншими доказами, які наявні в матеріалах справи. Окрім того, відеозаписи відображають із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

З огляду на це, хоч і відеозапис є не безперервним, складається із окремих відеофайлів, проте він не спростовує правильних висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 вини та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Так, наявним відеозаписом підтверджено неодноразові пропозиції інспекторів поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння. Крім того, поліцейським було роз`яснено права, а також те, що у випадку відмови від проходження огляду буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що рапорт не є беззаперечним доказом його вини, не спростовує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. При цьому, вказаний документ судом оцінено в сукупності з іншими доказами. Відомості, викладені у рапорті узгоджуються з іншими доказами, тому він враховується судом як доказ.

Таким чином, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції: рапортом, показами свідка ОСОБА_3 та відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, а також відеозаписом з камери спостереження, який міститься на DVD-диску №2, на яких відображені події, які відбувалися 15 липня 2023 року за участю ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.

Окрім того, безпідставними є посилання на те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, складався у відсутності двох свідків. Встановлено, що в матеріалах справи наявний відеозапис подій, тому відсутність свідків не має суттєвого значення для вирішення справи, та не свідчить про порушення працівниками поліції порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується відсутності направлення особи на проходження обстеження щодо стану сп`яніння, то вони є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного обстеження. Отже, відсутність направлення на огляд за умов встановленого факту відмови від проходження огляду правого значення не має. До того ж, вказане не є тією беззаперечною обставиною, яка слугує підставою для визнання дій працівників поліції такими, що не відповідають інструкції та відповідно скасування постанови суду.

Судом апеляційної інстанції враховано, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Зрештою доводи, на які посилається апелянт не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний