Справа № 199/7062/23
ПОСТАНОВА

іменем України

06.09.2023 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшов протокол серії ВАД №052776 з додатками про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, який було складено на ОСОБА_1 .

Згідно місця, часу вчиненні і суті адміністративного правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він 31.07.2023 року приблизно о 13-20 годині з мобільного телефону № НОМЕР_1 , знаходячись за адресою: м.Дніпро, пр..Слобожанський. 73/66 зателефонував на лінію «102», при цьому висловлювався нецензурною лайкою на адресу оператора лінії «102» та не реагував на зауваження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, заперечив факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив, що нецензурно він не лаявся, можливо голосно та емоційно розмовляв.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, у якості доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінуємого йому адміністративного правопорушення суду надано: протокол про адміністративне правопорушення, протокол серії ВАД №052776 від 03.08.2023 року; довідка за матеріалами перевірки ІТС ІПНП (ЄО) ВП№1 ДРУП №16027 від 31.07.2023; рапорт інспектора-чергового ВП№1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2023 року, який відповідно до правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а не може вважатися доказом та письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких свою провину він заперечує.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов