Провадження № 3/522/8276/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 19.06.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 360247 вбачається, що 07.06.2023 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Автоспецпром (меддопомога) номерний знак НОМЕР_1 , з ввімкненим проблисковим маячком синього кольору та звуковим сигналом по вул. М. Арнаутська на перехресті з вул. Л. Шмідта здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору. Внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофора. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 8.7.3. «е» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України.

23 серпня 2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що свою вину не визнає, так як їхав на автомобілі швидкої допомоги на виклик з ввімкненим синім маячком та звуковим сигналом. Водій Hyundai його не пропустив в порушення п. 3.2 ПДР.

25 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про долучення до матеріалів справи подорожнього листа та відповіді.

В засідання 4 вересня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 07.06.2023 року о 16 год. 10 хв. рухався по вул. М. Арнаутська від вул. Пушкінська в напрямку вул. Канатна, керуючи службовим автомобілем Автоспецпром (Citroen) державний номер НОМЕР_1 , з ввімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, виконуючи невідкладне завдання. Під`їхавши до перехрестя з вул. Л. Шмідта він загальмував, щоб переконатись в безпеці свого маневру на «закритому» перехресті. Побачивши, що нікого немає, почав рух через перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Виїхавши на центр перехрестя, водій автомобіля НОМЕР_2 навіть не намагався гальмувати. Враховуючи те, що він рухався в центральному ряду, він намагався маневрувати, але зіткнення уникнути не вдалося. В результаті ДТП ніхто не постраждав.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, працівниками поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 360247 від 07.06.2023 року додано копію протоколу про адміністративні правопорушення серії ААД № 027789 від 07.06.2023 року відносно ОСОБА_2 , схемою місця ДТП, поясненнями учасників пригоди.

Як слідує з пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 доданих до протоколу, останній керував автомобілем Hyundai по вул.Л. Шмідта в сторону вул. В. Арнаутської на зелений сигнал світлофору. При перетині перехрестя з вул. М. Арнаутської сталось зіткнення з «швидкою допомогою», швидкість якої була занадто висока та навіть при екстреному гальмуванні зіткнення уникнути було б неможливо. Почув сирену безпосередньо на перехресті перед зіткненням.

ОСОБА_1 в обґрунтування своєї позиції надав до суду подорожній лист службового легкового автомобіля від 07.06.2023 року, де водієм автомобіля Citroen зазначено ОСОБА_1 та довідку Комунального некомерційного підприємства «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР ЕКСТРЕНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ І МЕДИЦИНИ КАТАСТРОФ» ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» від 24.08.2023 року вих. № 1947, з якої слідує, що на час ДТП водій ОСОБА_1 виконував службові обов`язки, а саме прямував на виклик. Борт бригади ШМД №77 після ДТП було передано борту № 78. У складі бригади №77 були: лікар ОСОБА_3 , фельдшер Гончарук Руслан Іванович, водій ОСОБА_1 .

Розділом 8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 встановлені правила регулювання дорожнього руху, в тому числі за допомогою світлофорів.

Згідно з п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 Сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

З відповіді КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради слідує, що під час ДТП, яке сталося 07.06.2023 року приблизно о 16:10 годині в м. Одесі на перехресті вулиць М.Арнаутська та Л. Шмідта, ОСОБА_1 перебував при виконанні своїх трудових обов`язків, керував автомобілем швидкої допомоги «Citroen» державний номер НОМЕР_1 , який є спеціалізованим транспортним засобом медичної допомоги, та виконував невідкладне службове завдання, рухаючись на виклик. При цьому, під час ДТП, водієм ОСОБА_1 було ввімкнено проблискові маячки синього кольору та спеціальний звуковий сигнал, про що також зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тобто, з огляду на представлені ОСОБА_1 суд пересвідчився, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності дійсно перебував в складі бригади карети швидкої медичної допомоги та виконував обов`язки водія, які рухались на виклик.

При вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд враховує, що відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Правил дорожнього руху, затв. постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14,15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом, водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

Також, відповідно до ч.6 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що поліцейські, працівники військової інспекції безпеки дорожнього руху, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, дорожньо-експлуатаційних служб та бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги при виконанні службових обов`язків можуть відступати від окремих вимог Правил дорожнього руху лише у випадках і при виконанні умов, викладених у них.

Отже, суд звертає увагу, що відповідно до п.3.1 Правил дорожнього руху, водій автомобіля швидкої допомоги має право відступати від вимог розділу 8 за умови увімкнення проблискового маячка синього кольору або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Безпека дорожнього руху - це комплекс та система правил, заходів та засобів, що забезпечують умови безпечного дорожнього руху, які спрямовані на захист і збереження життя і здоров`я активним та пасивним учасникам дорожнього руху.

Комплексний аналіз вказаних положень ПДР України свідчить про те, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладене службове завдання, можуть відступати від вимог в тому числі розділу 8 цих Правил, порушення яких ставиться у провину ОСОБА_1 , лише за умови обов`язкового ввімкнення спеціального звукового сигналу та об`єктивної наявності обставин, які б вказували, що такий відступ від вимог ПДР України не порушить безпеку дорожнього руху та не створить загрози іншим учасникам дорожнього руху.

Жодних даних про те, що водієм швидкої допомоги ОСОБА_1 не було ввімкнено проблискового маячка синього кольору і спеціального звукового сигналу, в матеріалах справи немає.

Заперечень щодо цього зі сторони іншого учасника ДТП ОСОБА_2 до суду не надано, а судом не встановлено. В той же час, в своїх поясненнях ОСОБА_2 вказав, що почув звуковий сигнал на перехресті, що підтверджує факт його увімкнення.

Крім того, слід зазначити, що у відношенні ОСОБА_2 за вказане ДТП працівниками також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 027789 від 07.06.2023 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу № ААД № 027789 від 07.06.2023 р. 16 год. 10 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем HYUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Малій Арнаутській,55, не забезпечивши безперешкодний проїзд АВТОСПЕЦПРОМ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перетинав перехрестя з увімкненим синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, не надавши переваги на дорозі та здійснив зіткнення з ним, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 3.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2023 року (Cправа № 522/11890/23, Провадження № 3/522/8280/23), ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень) та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,8 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Разом з тим, відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В той же час, у відповідності до п.1.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Як слідує з матеріалів справи, у сукупності з іншими доказами свідчить про те, що водій ОСОБА_1 не є таким, що не забезпечив безпеку дорожнього руху та правомірно відійшов від вимог п. "е" п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, виконуючи невідкладене службове завдання.

Враховуючи наведене, доводи протоколу про адміністративне правопорушення щодо наявності вини ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження іншими матеріалами справи, а навпаки - ними спростовані. Доводи ОСОБА_1 , викладені у його поясненнях, в ході розгляду справи підтвердилися.

Отже, дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища та адреси свідків вчинення адміністративного правопорушення, які могли б підтвердити або спростувати обставини викладені в протоколі.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , а також позиції ОСОБА_2 , обставин, з`ясованих судом, а також викладених у поясненнях у справі про адміністративне правопорушення, визнання судом другого учасника ДТП винним у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам пункту 8.7.3 «е» ПДР України, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Така ж позиція викладена в постанові Одеського апеляційного суду від 25.01.2022 року по справі №947/29790/21, провадження № 33/813/118/22.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Суд також приймає до уваги правову позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), відповідно до якої суд має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

У відповідності до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідност.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, за якою суд міг би прийняти рішення, не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сам ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 124, 221, 247, 251, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, згідно п.1 ст. 247 КпАП України, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси.

Суддя Косіцина В.В.