Справа № 465/3809/22 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 33/811/1105/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф. , з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Суптеля В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнановинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 15.07.2022 року о 10.40 год. на вул. Симоненка, 11 у м. Львові ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом не дотримано принципів повноти та об`єктивності.

Вказує, що пояснення свідків щодо відмови ним в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності; суд першої інстанції помилково тлумачить те, що апелянт просив працівників поліції залагодити ситуацію та не скеровувати матеріали до суду.

Зазначає, що він самостійно намагався здати аналізи в медустанові КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ», але без працівників поліції медики відмовились його приймати.

Стверджує, що не згідний з докором суду про неодноразове відкладення справи, навіть в день ухвалення оскаржуваної постанова, оскільки апелянт перебував в госпіталі.

В судове засідання апеляційної інстанції з`явились, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Суптель В.О.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом серії ААД № 088942 від 15.07.2022 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджується час та обставини вчинення правопорушення, викладені у зазначеному протоколі.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , нібито, не відмовлявся від проходження огляду не є обґрунтованими, оскільки після перегляду апеляційним судом відеозапису з місця події, встановлено, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 , відмовився від проходження такого огляду. Також ОСОБА_1 , було роз`ясненні наслідки у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 самостійно намагався здати аналізи в медустанові лише після того, як протокол про адміністративне правопорушення був складений, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не є слушними.

Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Так відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Вищезазначеним відеозаписом події, зафіксовано перебування ОСОБА_1 біля транспортного засобу на місці його зупинки. Відеозапис демонструє висловлювання ОСОБА_1 , що він погоджується, що порушив закон та вбачається намагання останнього залагодити ситуацію.Працівник патрульної поліції називає виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, в матеріалах справи достатньо доказів провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, зводяться до незгоди із ними та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовують.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2023року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк