Справа № 177/1665/23
Провадження № 3/177/1124/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 серпня 2023 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

офіційно не працевлаштованого

інвалідності не має

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2023, ОСОБА_1 о 20:00 год 07.08.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , чинив психологічне насильство в сім`ї у відношенні свого брата ОСОБА_2 , що виразилося у висловленні на адресу останнього нецензурною лайкою, чим чинив психологічний тиск, принижував людську гідність, висловлював погрози. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

ОСОБА_1 у ході судового засідання вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 07.08.2023 у вечірній час повернувся з роботи, та відпочивав у квартирі де мешкає його бабуся і зареєстрований брат ОСОБА_2 . В цей час до квартири прийшов ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння та почав чіплятися до нього, на що він попросив його вести себе нормально, а ОСОБА_2 в цей час вибіг на двір та почав викликати поліцію. Зазначав, що жодного насилля по відношенню до брата не чинив.

Потерпілий ОСОБА_2 в ході судового засідання суду пояснив, що дійсно в діях його брата ОСОБА_1 не має жодного порушення, оскільки саме він ОСОБА_2 07.08.2023 прийшов додому в стані сп`яніння та почав чіплятися до брата, після чого вибіг на вулицю та викликав поліцію. Пояснив, що ОСОБА_1 жодного насилля, як фізичного, так і психологічного до нього не вчиняв. Вказував, що усвідомив, що вчинив не правильно, викликавши поліцію та обмовивши брата.

Вислухавши учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Санкція ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчиненого особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 уповноваженим органом кваліфіковано за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства, вчиненого особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В ході судового засідання потерпілий ОСОБА_2 надав покази про те, що ОСОБА_1 не вчиняв відносно домашнього насильства 07.08.2023, що саме він спровокував непорозуміння, після чого безпідставно викликав поліцію.

Надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не підтверджують те, що за вказаних в протоколі обставин мало місце домашнє насильство. Як слідує з пояснень ОСОБА_1 доданих до протоколу, він з самого початку заперечував факт домашнього насильства щодо брата. Письмові пояснення ОСОБА_2 , додані до протоколу, суд до уваги не приймає, оскільки в ході судового засідання ОСОБА_2 надав покази протилежні письмовим поясненням, а саме вказав про не вчинення відносно нього домашнього насильства 07.08.2023.

Більш того, надана до протоколу копія постанови суду від 05.07.2023 свідчить про те, що ОСОБА_1 не було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, інших доказів, які б вказували на повторність вчинення правопорушення, суду не надано.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Доказування, зокрема, має випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»).

Суд констатує, що під час розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не знайшов свого підтвердження факт вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , а тому суд вважає відсутнім в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження в цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги застосування судом положень п. 1 ст. 247 КУпАП та закриття провадження в справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 251, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя М.В. Березюк