Справа №583/2301/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яценко Н. Г.
Номер провадження 33/816/581/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Білера П.П., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 21 травня 2023 року близько 17 год. 20 хв. по вул. Революції, 211 в м. Охтирка, Сумської області, керував мопедом марки «Delta», без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора «Alcotest 6820» ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що 21 травня 2023 року не керував мопедом, оскільки даний транспортний засіб зламався по дорозі, коли він їхав до аптеки, щоб придбати ліки для хворої дружини.

Весь час він руками котив мопед, двигун не запускав, а коли по дорозі був схил, розганяв транспорт та сідав на нього, який по інерції сам рухався. Після того, як він так проїхав метрів п`ять-десять, його зупинив працівник поліції та обвинуватив у керуванні транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки він не керував мопедом, тому відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я.

Долучений до матеріалів справи відеозапис фіксації подій не є безперервним, тому є неналежним та недопустимим доказом. Крім того даний доказ не підтверджує керування апелянтом мопедом та не зафіксував роз`яснення йому працівниками поліції ст. 63 Конституції України, чим порушено право на захист.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що суддя першої інстанції в супереч вимогам, викладених у Постанові Пленуму ВС України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» застосував відносно нього стягнення у виді позбавлення права. Проте матеріали справи містять доказ того, що апелянт не отримував посвідчення водія.

Так, судом проігноровано вимоги ст. 62 Конституції України та безпідставно, без будь-яких належних та допустимих доказів, незаконно притягнув апелянта до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів захисника Білери П.П., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 21 травня 2023 року серії ААБ № 177181;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.05.2023 року;

- відеозапису, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису вбачається, як на узбіччі автомобільної дороги під керуванням ОСОБА_1 рухався мопед марки «Delta» без реєстраційного номера. Після зупинення ОСОБА_1 та попереджання поліцейським про ведення безперервної відео зйомки, на запитання чи вживав водій алкогольні напої, останній відповів, що ні. Працівник поліції пропонували останньому пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці, на що ОСОБА_1 відмовився. Проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження останнього медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 також відмовився.

При цьому, ОСОБА_1 поводив себе досить агресивно по відношенню до поліцейських, перебивав їх, висловлювався нецензурною лексикою. Така поведінка, висловлювання, мова та близьке спілкування викликали у поліцейських обґрунтовану підозру в тому, що водій вживав алкогольні напої, і під будь - яким приводом намагається уникнути відповідальності.

Беззаперечно, відеозаписом підтверджено, що водій однозначно відмовився виконувати вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, неодноразово наголошуючи поліцейським про те, що він знає свої права, при цьому забув, що права нерозривно пов`язані з обов`язками, від одного з яких як водій він відмовився без поважних на те причин.

Доводи апелянта про те, що відеозапис не є безперервною та здійснена епізодично, не беруться судом до уваги, оскільки ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року, не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Суд першої інстанції вірно виходив із даних відеозапису, які надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Дані, які зафіксовані на відеозаписі з бодікамери працівників поліції щодо огляду водія на виявлення стану сп`яніння, які мали місце 21 травня 2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 , фіксувалися у хронологічній послідовності, та у повному обсязі відображено факт ухилення останнього від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не міг вважатися водієм, так як саме у той час жодним транспортним засобом не керував, а мопед «Delta» він котив, так як не був справний і використовувати його як транспортний засіб на той час було не можливо, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним.

Так, бодікамерою працівника поліції зафіксовано момент, як ОСОБА_2 знаходячись на мопеді, керував ним та рухався по узбіччі дороги. Тобто вчиняв активні дії (керував рулем мопеда), внаслідок чого транспортний засіб рухався та змінював напрямок руху. Також апеляційний суд звертає увагу, що на момент зупинення мопеда, ОСОБА_1 знаходився на сидінні кермувальника, а не стояв поряд, нащо він наголошує у поданій апеляційній скарзі.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно, досліджені та перевірені судом першої інстанції обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Що стосується посилань апеляційної скарги на не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, то відмова останнього підписувати протокол про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення працівниками поліції прав останнього на роз`яснення йому, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України прав та обов`язків. Будь-яких заперечень з цього приводу ОСОБА_1 не висловлював та жодних клопотань не заявляв, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративні матеріали, апеляційним судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції в цілому дотримався вимог ст. 33, 36 КУпАП і наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на останнього накладений безпідставно, враховуючи наступне.

Відповідно до положень п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно з витягу ІІПС «АРМОР», ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, що останній підтвердив і при апеляційному розгляді. Тобто, права керування транспортними засобами ОСОБА_1 не мав.

У той же час, обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначений витяг та прийшов до помилкового висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами у зв`язку з чим, відповідні доводи апеляційної скарги є слушними та підлягають задоволенню в цій частині.

Відповідно до п. 4 ч. 8 та ч. 9 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, у даному випадку зміна постанови суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення не призведе до посилання адміністративної відповідальності.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а постанову суду першої інстанції необхідно змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення, вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.