ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 Справа №607/14305/23

Провадження №3/607/5818/2023

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши в залі суду в місті Тернополі матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №502007 від 22 липня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 21 липня 2023 року о 23 год. 43 хв. в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області на просп. Степана Бандери, 1, керував автомобілем марки «Fiat 500L», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим, на думку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 №ARMF-0286» (повірка дійсна до 01 грудня 2023 року), на табло якого висвітило результат 0,59 ‰ (проміле).

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кноль П.М., подавши відповідне письмове клопотання, вказав на наявність підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування таких вимог захисник зазначив про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у складеному щодо нього протоколі обставин, у зв`язку із чим вважає, що останній не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому просив врахувати, що на долученому до матеріалів справи відеозаписі також не зафіксовано факту виконання ОСОБА_1 функцій водія, оскільки вказаний відеозапис розпочинається з моменту, коли автомобіль перебуває в нерухомому стані на узбіччі дороги, а ОСОБА_1 спілкується із працівниками поліції, знаходячись на вулиці. За наведеного захисник вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кноля П.М., переглянувши відеозапис та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 наведено роз`яснення, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначення, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під руху для зміни напрямку руху та чи швидкості транспортного засобу, натомість, саме по собі перебування в стані алкогольного сп`яніння за відсутності факту керування транспортним засобом, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як видно, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №502007 від 22 липня 2023 року; оптичний диск з відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції №472548; роздруківку приладу «Drager Alсotest 7510» від 21 липня 2023 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51QM167308322, яке чинне до 01 грудня 2023 року; розписку ОСОБА_2 від 22 липня 2023 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7375851 від 22 липня 2023 року; рапорт поліцейського взводу №4 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Мотрука О. від 22 липня 2023 року; довідку інспектора відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП Кохан М. від 24 липня 2023 року.

Втім, на переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не містять належних, допустимих, достовірних, достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в цій справі.

Так, із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції №472548 не вбачається жодної інформації про те, що ОСОБА_1 21 липня 2023 року о 23 год. 43 хв. керував транспортним засобом марки «Fiat 500L», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки на даному відеозаписі зафіксовано тільки знаходження вказаного автомобіля по узбіччі проїзної частини дороги та спілкування поліцейських із ОСОБА_1 , який знаходився поруч із зазначеним транспортним засобом, а тому вказаний відеозапис не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у складеному щодо нього протоколі обставин.

Надаючи оцінку іншим долученим до матеріалів справи письмовим документам, суд приходить до висновку, що такі не є достатньо переконливими і їх не можна розцінювати в якості беззаперечних доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке встановлює ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Так, долучені до матеріалів справи роздруківку приладу «Drager Alсotest 7510» від 21 липня 2023 року та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, суд не приймає до уваги у якості доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки вказані документи, за відсутності доведення факту керування останнім транспортним засобом, не доводять його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину згідно складеного щодо нього протоколу.

Наявні в матеріалах справи свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, розписка ОСОБА_2 від 22 липня 2023 року та довідка інспектора відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП Кохан М. від 24 липня 2023 року не містять жодних доводів на підтвердження обставин, викладених у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, тому також не можуть розцінюватись судом як докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського взводу №4 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Мотрука О. від 22 липня 2023 року також не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, оскільки в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є належним доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, та відноситься до внутрішніх службових документів органів Національної поліції.

Що стосується наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7375851 від 22 липня 2023 року, то в даному випадку, з огляду на встановлені вище обставини та надані захисником у судовому засіданні пояснення, які не знайшли свого спростування у долучених до протоколу документах, самостійно, вона не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Більше того, судом враховується те, що зі змісту вказаної постанови вбачається те, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку із порушенням ним вимог пункту 15.9 (г) ПДР України, тобто за порушення правил зупинки і стоянки, що само по собі не підтверджує факту керування особою транспортним засобом в конкретний проміжок часу (в даному випадку у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення).

Як видно, будь-яких інших належних та допустимих доказів, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, у матеріалах справи немає.

Таким чином, суд констатує відсутність в матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Fiat 500L», номерний знак НОМЕР_1 , в день, час та місці, вказаних у складеному щодо нього протоколі, тобто те, що він був водієм та відповідно суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При вказаних обставинах, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Отже, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні факт керування ОСОБА_1 21 липня 2023 року о 23 год. 43 хв. в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області на просп. С.Бандери, 1, транспортним засобом марки «Fiat 500L», номерний знак НОМЕР_1 , свого підтвердження не знайшов.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

За наведеного та оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні цього адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 9, 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін