ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 Справа №607/15854/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., в присутності потерпілої, розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , ФОП

за ч.1 ст. 173- 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №974087 від 15.08.2023 року, 27.07.2023 року близько 21.00 години, ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що мало прояв у висловлюванні словесних образ, погроз, приниження, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 173- 2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи у встановленому законом порядку особисто своєчасно сповіщеним про місце і час розгляду справи, за адресою зазначеною у протоколі, не з`явився.

Проте, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, строки розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи провести у відсутності ОСОБА_1 , котрий маючи можливість, не зявився в судове засідання.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 27.07.2023 року близько 21.00 години, ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно неї, а саме умисні дії психологічного характеру, що мало прояв у висловлюванні словесних образ, погроз, приниження, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, органами поліції надано суду: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №974087 від 15.08.2023 року з додатком; заяву ОСОБА_2 від 31.07.2023 року про вжиття заходів у зв`язку з сімейним насиллям зі сторони чоловіка; письмові пояснення ОСОБА_2 від 31.07.2023 року; форма оцінки ризиків; письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.08.2023 року та копія його посвідчення водія.

Заслухавши пояснення потерпілої, розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні докази по них, суд приходить до переконання про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст. 173 -2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173- 2 КУпАП, оскільки вищезазначеним протоколом фактично лише конкретизоване обвинувачення ОСОБА_1 на підставі попередньо зібраних доказів, приєднаних у справі разом з протоколом. При цьому за змістом того ж протоколу ОСОБА_1 надає заперечувані пояснення про те, що потерпілу він словесно не ображав, не погрожував і не принижував.

Окрім цього, письмові пояснення від 15.08.2023 року ОСОБА_1 , та від 31.07.2023 року ОСОБА_2 є взаємосуперечливими ОСОБА_1 заперечує вчинення ним правопорушення, ОСОБА_2 звинувачує ОСОБА_1 у домашньому насильстві.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії», «Карєлін проти Росії» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін, у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Будь які сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до адмінвідповідальності.

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Таким чином, за відсутності інших доказів, протокол про адміністративне правопорушення та долучені письмові пояснення не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суд приходить до переконання, що провадження в адміністративній справі стосовно нього слід закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 173, 247, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. М. Братасюк