Номер справи 220/734/23
Номер провадження 3/220/306/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.06.2023 о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на її адресу словами брутальної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , якій було повідомлено про день та час розгляду справи, шляхом направлення на її адресу судової повістки, не з`явилась без поважних причин, про причини свого неприбуття не повідомила. Судова повістка повернулась на адресу суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якій було відомо про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у зазначеному вище адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 078991 від 16.06.2023 р., в якому викладені обставини скоєного правопорушення;

- письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , викладеними на окремому аркуші, відповідно до яких вона не оспорювала обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та зазначила, що вона проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 15.06.2023 о 15 год. 30 хв. вона прийшла додому в стані алкогольного сп`яніння та між нею та її матір`ю ОСОБА_2 виник конфлікт, під час якого вона ображала матір словами брутальної лайки, погрожувала спричинити їй тілесні ушкодження, але реальних дій не застосовувала. Конфлікт тривав на протязі 10-15 хвилин.

- заявою ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких остання пояснила, що вона проживає за вказаною у протоколі адресою разом зі своєю донькою ОСОБА_1 15.06.2023 о 15 год. 30 хв. її донька ОСОБА_1 прийшла додому в стані алкогольного сп`яніння та між нею та донькою виник конфлікт, під час якого донька висловлювалась на її адресу словами брутальної лайки та погрожувала спричинити тілесні ушкодження. Конфлікт тривав на протязі 10-15 хвилин, після чого вона попросила місцевих жителів звернутися з даного приводу в поліцію, оскільки злякалась за своє здоров`я.

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 057689 від 15.06.2023 р., згідно якого ОСОБА_1 зобов`язано залишити місце проживання, заборонено входити та перебувати у місці проживання, не контактувати з потерпілою ОСОБА_2 , термін дії заборони 10 діб.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь її вини, особу порушника, стосовно якої даних, які б з негативного боку її характеризували суду не надані, остання не працює, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, а також враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення нею нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 173-2 ч. 1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір» суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 170,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина