Справа № 142/454/22
Провадження № 33/801/723/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нестерук В. В.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення військовослужбовця Збройних Сил України, за частиною першою статті 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як зазначено в постанові суду, 21.10.2022 року о 22 годині 00 хвилин, в смт. Піщанка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.5, 1.1, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 1836/23 від 14.07.2023 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 , незважаючи на те, що він перебуває на військовій службі в зоні бойових дій та не зміг з`явитися до суду.

Працівниками поліції не було роз`яснено право ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Працівниками поліції зупинений автомобіль ОСОБА_1 без законних на те підстав.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до звільнення з військової служби, оскільки він є військовослужбовцем та відповідно до довідки № 680 від 03.07.2023 року в/ч НОМЕР_2 , продовжує перебувати на військовій службі в зоні бойових дій.

Суд апеляційної інстанції, ознайомившись із клопотанням, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про судоустрій і статус суду», інших нормативно-правових актів України, був наділений правом на участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції дистанційно (за допомогою відеоконференцзв`язку) або через захисника (право на що йому було роз`яснено судом апеляційної інстанції а. с. 60). У свою чергу, апелянт, не скористався наданими йому законом правами. Водночас, безпідставне зупинення провадження у справі порушує завдання, передбачені статтею 1 КУпАП, а також встановлені законом (частина восьма статті 294 КУпАП) строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо повторного клопотання про відкладення розгляду справи.

28.08.2023 року на адресу суду надійшла заява (вх № 7212) ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи, призначеної на 11:00 год 30.08.2023 року, оскільки він не може прибути на розгляд справи у зв`язку з проходженням служби в зоні бойових дій.

Ознайомившись із поданою заявою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки ОСОБА_1 було роз`яснено судом апеляційної інстанції право користуватися послугами захисника /а. с. 60/, однак таким правом ОСОБА_1 не скористався.

Окрім цього, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи за допомогою відеоконференцзв`язку, однак цим правом він також не скористався.

Апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду (частина восьма статті 294 КУпАП).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що 15.08.2023 року ОСОБА_1 було заявлено клопотання про перенесення розгляд справи, призначеної на 14:30 год. 16.08.2023 року, на іншу дату, яке (клопотання) судом апеляційної інстанції було задоволено, а розгляд справи відкладено на 11:00 год. 30.08.2023 року, про що повідомлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, судом апеляційного інстанції було забезпечено право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи в суді, відтак, зважаючи також на встановлені законом строки розгляду справи (частина восьма статті 294 КУпАП), суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 ..

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів :

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084696 від 21.10.2022 року, згідно якого 21.10.2022 року о 22 годині 00 хвилин, в смт. Піщанка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.5, 1.1, 10.1 Правил дорожнього руху України. З протоколом ОСОБА_1 ознайомлений, зауважень не подавав /а. с. 1/;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.10.2022 року /а. с. 3/;

-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів /а. с. 4/;

-копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 678857 від 21.10.2022 року за частиною першою статті 126 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 21.10.2022 року о 22:00 год в смт. Піщанка по вул. Центральній керував автомобілем Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення водія /а. с. 5/;

-довідки начальника СПД № 1 ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Фомик С., згідно якої гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видавалось водійське посвідчення категорії «В, С», серія НОМЕР_3 від 29.09.2001 року /а. с. 7/;

-відеозапису /а. с. 9/;

(0000000__0013 - на якому видно факт керування ОСОБА_1 автомобілем та факт зупинення автомобіля працівниками поліції);

0000000__0016 - на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі «час 22:05:00 по 22:06:00».

0000000__0014; 0000000__0015;

0000000__0017; 0000000__0018;

0000000__0019; 0000000__0020;

0000000__0021; 0000000__0022;

0000000__0023).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за частиною першою статті 130 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції розглянуто справу у відсутності ОСОБА_1 , чим порушено його права, що є підставою для скасування постанови місцевого суду, суд апеляційної інстанції, з огляду на встановлені у справі обставини, не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду, оскільки суд першої інстанції вживав заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату та місце розгляду справи за адресою, яка була ним повідомлена при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (вул. Калініна, с. Студена Тульчинського району /а. с. 13, 17, 17а, 19, 27, 28, 29/). За адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не проживає, про що свідчать відмітки відділення поштового зв`язку на конвертах, які були направленні ОСОБА_1 з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, з відміткою про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою.

Також судом направлялися повідомлення про виклик до суду за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 /а. с. 36, 41, 42/).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084696 від 21.10.2022 року та направлення протоколу для розгляду до Піщанського районного суду Вінницької області, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП /а. с. 1/.

Судом першої інстанції було надіслано ОСОБА_1 судову повістку про виклик до суду на 05.07.2023 року, яка повернулася до суду з відміткою відділу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» /а. с. 42/.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення (21.10.2022 року), направлення його до суду (25.10.2022 року) та його розгляду судом (05.07.2023 року) у ОСОБА_1 , як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було достатньо часу (більше 7 місяців) для вчинення дій на участь у судовому засіданні за допомогою захисника або дистанційно (за допомогою відеоконференцзв`язку).

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Будь яких клопотань, заяв по справі ОСОБА_1 суду першої інстанції не надсилав, тобто користувався своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Судом першої інстанції було вірно враховано принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також встановлені КУпАП строки її розгляду, а також те, що умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Крім того, судом першої інстанції правомірно враховано те, що положеннями статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першої статті 130 КУпАП.

З огляду на наведене, вважати, що судом були порушені права ОСОБА_1 , передбачені статтею 268 КУпАП немає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 повідомляв суд про бажання приймати участь у розгляді справи та направляв до суду письмові заяви та надавав довідки про своє місце знаходження, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки зазначене спростовують матеріалами справи, в яких відсутні заяви та довідки, які б подавались до суду першої інстанції ОСОБА_1 ..

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на відеозаписі, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення запис 0000000__0016 зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі «час з 22:05:00 по 22:06:00».

Твердження в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції не було роз`яснено право ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції в медичний заклад, де він відмовився від проходження огляду під відеофіксацію, яку здійснювали працівники поліції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції автомобіль ОСОБА_1 зупинений без законних на те підстав, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду, оскільки дії працівників поліції щодо зупинення автомобіля ОСОБА_1 не оскаржувались.

На відеозаписі «час 22:29:43» також містяться пояснення ОСОБА_1 на яких він не заперечував факт керування ним транспортним засобом, зазначаючи фрази «ви мене зупинили» та «я ж просто керував». Дані обставини спростовують доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом.

Відповідно до пункту 1.3, 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

ОСОБА_1 не спростовано правильні висновки суду першої інстанції про наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не надано можливості ОСОБА_1 для написання пояснень та отримання правової допомоги, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з відеозапису, який долучений до матеріалів справи, слідує, що працівниками поліції надавалась можливість ОСОБА_1 для надання пояснень та роз`яснено його права, про що є відмітка ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення про роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 КУпАП.

Невизнання вини ОСОБА_1 спростовується дослідженими судом доказами.

Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд розцінює, як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, характеру вчиненого правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ПостановуПіщанського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота