Справа №461/5106/23
Провадження №3/461/1746/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника особи, відносно якої складено протокол адвоката Вишневського М.С., потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

11.06.2023 о 17 годині 50 хвилин у м. Львові вул. Озаркевича, 10, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 11.06.2023 о 17 годині 50 хвилин у м. Львові вул. Озаркевича, 10, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на припаркований транспортний засіб Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_2 , залишив місце пригоди. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.10А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 11.06.2023 о 17 годині 50 хвилин у м. Львові вул. Озаркевича, 10, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні факти вчинення інкримінованих йому правопорушень заперечив. Пояснив, що 11.05.2023 року він разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебував у кафе «Домашня кухня» на Привокзальному ринку у м. Львові, де вони вживали алкоголь. Автомобіль Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у користуванні ОСОБА_5 , який останній орендував для використання як таксі. Під час перебування з вищезгаданими знайомими у кафе до нього зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що потрапив у ДТП та залишив автомобіль на вул. Шептицьких, біля будинку № 3. Після чого, ОСОБА_2 пішов до даного автомобіля, забрав з його салону ключі і документи та пішов додому. В подальшому йому зателефонували, після чого він вийшов на вулицю до свого автомобіля, де працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився оскільки не керував транспортним засобом.

Захисник Вишневський М.С. у судовому засіданні просив врахувати вищенаведені пояснення ОСОБА_2 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що версія ОСОБА_2 свідчить про те, що він не вчиняв жодного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні протоколи підтримав. Показав, що 11 червня 2023 року близько 10.30 год він припаркував свій автомобіль Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_2 на вул. Озаркевича, 10 у м. Львові. Близько 17.50 год цього ж дня, перебуваючи на робочому місці неподалік місця паркування, він почув удар. Вийшовши на вулицю, потерпілий виявив пошкодження свого автомобіля. На місці події був свідок, який повідомив йому про те, що він (свідок) після ДТП супроводжував транспортний засіб Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на автомобіль, до місця зупинки даного транспортного засобу, з якого вийшов водій з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Адміністративні матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку чим підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєння єдиного унікального номера справи 461/5106/23 (провадження 3/461/1746/23).

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1 Правил дорожнього руху України).

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до п.2.10А Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735 (надалі Інструкції), визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

За вимогами пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до положень чч. 2, 3, 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 5, 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 передбачено, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Заслухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявний склад вказаних вище адміністративних правопорушень, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД №507916 від 11.06.2023, серії ААД № 507917 від 11.06.2023, серії ААД № 507888 від 11.06.2023, які містять формулювання вчинених правопорушень, рапортами працівника поліції від 11.06.2023 щодо подій які наведені у протоколах, відеоматеріалами долученими до протоколів, які засвідчують хід провадження у справі, зокрема складання процесуальних документів та осіб присутніх під час даних подій, а також засвідчують перебування на місці подій ОСОБА_2 з ознаками сп`яніння та факт відмови від проходження відповідного огляду, схемою місця ДТП, яка містить відомості про пошкодження та розташування транспортних засобів.

Також, наявність складу вказаних вище адміністративних правопорушень у діях ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_6 , згідно яких, після ДТП він побачив транспортний засіб Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 з ушкодженнями. Даним транспортним засобом керував чоловік старшого віку із сивим волоссям з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому на вимогу працівників поліції вказана особа відмовилась від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_7 , який засвідчив факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Склад вищевказаних правопорушень у діях ОСОБА_2 підтверджується також письмовими поясненнями ОСОБА_8 . Згідно даних пояснень ОСОБА_8 був свідком події, а саме того, як особа старшого віку з явними ознаками алкогольного сп`яніння вийшла з автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана особа була одягнена у синю куртку, сіру футболку, чорні спортивні штани та чорне спортивне взуття. В подальшому дана особа встановлена як ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав покази аналогічні викладеним у його письмових поясненнях, які описані вище. Крім цього, свідку було пред`явлено для огляду відеоматеріали долучені до протоколу. У наведених відеоматеріалах свідок впізнав ОСОБА_2 як особу, яка виходила з автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому суд враховує пояснення свідка в частині того, що він вказав, що не може достовірно про це стверджувати, оскільки пройшов тривалий проміжок часу. Однак, суд виходить також з того, що свідок зазначив, що викладене ним у письмових поясненнях долучених до протоколу відповідає дійсності та фактичним обставинам справи. При цьому свідок також на питання сторони захисту вказав, що виправлення, яке є у даних поясненнях, зроблено ним власноруч, після того, як поліцейськими було встановлено вірні дані особу ОСОБА_2 .

Також, в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_9 інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, яким складено щодо ОСОБА_2 , протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний свідок повідомив, що його екіпаж приїхав на місце ДТП у м. Львові вул. Озаркевича, де свідки повідомили, що водій автомобіля який вчинив ДТП зайшов у під`їзд. За допомогою бази даних було встановлено, що власник автомобіля проживає у будинку поряд. Присутні свідки підтвердили, що керувала автомобілем та скоїла ДТП особа на яку скали протокол. Також, ОСОБА_9 повідомив, що ним допущено механічну помилку у протоколі ААД №507888, зокрема невірно зазначено дату складання протоколу та дату вчинення правопорушення 11.05.2023. Вказав, що правильною датою складання протоколу та вчинення правопорушення є 11.06.2023.

В судовому засіданні також заслухано пояснення свідка ОСОБА_10 - інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, який підтвердив обставини наведені у протоколах. Зазначив, що коли ОСОБА_2 вийшов з під`їзду, присутні свідки вказали на нього, як на особу, яка вчинила ДТП.

Також, у судовому засіданні заслухані пояснення свідка ОСОБА_11 , який показав, що 11 червня 2023 року близько 12.40 год він зустрівся з ОСОБА_2 та з цього часу вони перебували у кафе на Привокзальному ринку у м. Львові, де святкували день народження вживаючи алкогольні напої. Близько 18.00 год ОСОБА_2 , пішов, тому що йому подзвонили.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи заперечення ОСОБА_2 та його захисника щодо вчинення правопорушень наведених у протоколі, враховую наступне.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються наведеними вище доказами та поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які були свідками подій наведених у протоколах та надали суду пояснення безпосередньо у судовому засіданні. При цьому в ході розгляду справи не встановлено жодних підстав ставити наведені пояснення під сумнів, зокрема в ході судового розгляду не встановлено жодних даних про те, що згадані свідки оговорюють ОСОБА_2 .

Крім цього, суд зауважує, що пояснення ОСОБА_2 в процесі провадження у справі були непослідовними та суперечать дослідженим в судовому засіданні вищенаведеним доказам, які були перевірені судом безпосередньо, є належними та допустимими. Так, при складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівниками поліції, ОСОБА_2 не надав змістових пояснень щодо того хто саме та за яких обставини керував зазначеним вище транспортним засобом, що підтверджується відеоматеріалами долученими до протоколу та самими протоколами, згідно яких ОСОБА_2 від надання письмових пояснень працівникам поліції відмовився. В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив факт керування транспортним засобом, вказуючи, що автомобілем керував ОСОБА_5 , хоча жодних даних про наведену особу під час складання протоколу поліцейськими ОСОБА_2 не наводив.

Також, викликає сумнів версія ОСОБА_2 стосовно керування транспортним засобом в момент ДТП саме ОСОБА_5 , оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що наведений вище транспортний засіб взагалі коли-небудь передавався згаданій особі. Очевидним є той факт, що передаючи транспортний засіб, який є матеріальною цінністю, у тимчасове користування будь-якій іншій особі власник повинен мати мінімальні гарантії своєчасного повернення автомобіля та його належної експлуатації, адже автомобіль, зі слів ОСОБА_2 , передавався для використання у якості таксі. Так, суду не надано жодного договору (в тому числі оренди), доручення, розписки тощо. Крім того, суду не надано жодних доказів стосовно здійснення відповідного виду господарської або підприємницької діяльності (послуги таксі), даних про реєстрацію у встановлений законом спосіб суб`єкта господарської діяльності, отримання прибутки чи понесені витрати, сплачені податки тощо.

Крім того, сам факт спілкування 11.06.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у телефонному режимі, як і час такої розмови також не підтверджений жодними доказами. В свою чергу, свідок свідка ОСОБА_11 , як і сам ОСОБА_2 , підтвердили факт вживання спритних напоїв останнім 11 червня 2023 року. Водночас, згаданий свідок перебуває у приятельських відносинах з ОСОБА_2 , але не був безпосереднім учасником чи свідком подій наведених у згаданих вище протоколах.

Суду не наведено жодних, в тому числі обґрунтованих, пояснень з приводу того чому під час складання протоколів ОСОБА_2 не повідомив поліцейським про обставини які стосуються керування транспортним засобом саме ОСОБА_5 .

При цьому, суд враховує під час ухвалення рішення у даній справі необхідність дотримання принципу презумпції невинуватості, зокрема те, що ОСОБА_2 не повинен доводить свою невинуватість та може не давати свідчення на будь-якій стадії провадження, натомість наведені обставини вказують саме на непослідовність позиції ОСОБА_2 , що є однією з обставин, окрім наведених вище доказів, які свідчать про те, що пояснення ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, виходячи з наведеного, оцінюючи зміст та характер пояснень ОСОБА_2 , суд розцінює їх як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинені правопорушення.

При цьому, варто також відзначити, що суд вживав належних заходів з метою допиту ОСОБА_5 в судовому засіданні, зокрема неодноразово за клопотанням сторони захисту оголошував перерви для надання можливості з`явитись цій особі до суду, однак останній в судове засідання на виклики суду не з`явився.

Надаючи оцінку показам свідка ОСОБА_11 , суд зазначає, що останній підтвердив факт вживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв. Також покази даного свідка не спростовують причетність ОСОБА_2 до вищевказаних правопорушень. Так, свідок повідомив, що ОСОБА_2 залишив його близько 18.00 год, водночас точний час завершення спілкування між цими особами ніде у інших доказах не зафіксований, а відтак, враховуючи час вчинення вищевказаних правопорушень, невелику відстань від місця зустрічі ОСОБА_2 та ОСОБА_11 до місця ДТП, ОСОБА_2 об`єктивно міг перебувати на місці наведеному у протоколах та вчинити вищевказані правопорушення.

Під час оцінки доказів з точки зору їх допустимості в межах судового розгляду, суд здійснив перевірку їх відповідності вимогам процесуального закону і надаючи їм всебічну оцінку в сукупності з конкретними обставинами справи, приходить до висновку, що такі є допустимими.

Крім того, оцінюючи доводи сторони захисту та дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, суд враховує неодноразово висловлені у відповідних рішеннях позиції Європейського суду з прав людини про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у протоколах працівниками поліції) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії працівників поліції. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованими правопорушеннями, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованих адміністративних правопорушень.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена належним чином.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з врахуванням положень визначених ст. 36 КУпАП, необхідним та достатнім у даному випадку є адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягається до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 122-4, 124, 130, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присвоїти об`єднаній справі № 461/5106/23 (провадження 3/461/1746/23).

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536 гривень 80 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький