Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю: секретаря судового засідання - Москалик Т.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Аврамишина С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 10 (десять) діб.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_1 03 липня 2023 року о 23 год. 00 хв. на території Сарненського району Рівненської області під час виконання ним обов`язків військової служби перебував у нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В поданій апеляційній ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення або застосувати ст.22 КУпАП. Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стану сп`яніння, а лише відмовився від продування газоаналізатора з встановленим не у його присутності мундштуком та відмовою лікаря встановити мундштук у його присутності з герметичної упаковки і здійснити контрольний забір повітря. Зазначає, що жодним доказом по справі не доводиться така обставина, як перебування його в «нетверезому стані». Звертає увагу суду, що його направлення на огляд було здійснено рішенням капітана ОСОБА_2 , який не уповноважений здійснювати такі дії жодним нормативним документом, що підтверджується тим, що у наказі командира в/ч НОМЕР_1 від 12.11.2022 року М 346/1-АГД командира роти логістики уповноважено лише на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст.172-20 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 та захисника Аврамишина С.В. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом медичного огляду КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» №215 від 03.07.2023 року; поясненнями головного сержанта роти логістики в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира автомобільного взводу роти логістики в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , командира господарчого взводу роти логістики в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 03.07.2023 року. Згідно протоколу №215, ОСОБА_1 не чітко вимовляв слова, зіниці були звужені, при стійці в позі Ромберга відбувалося незначне похитування. Від проведення процедури освідування за допомогою приладу «Драгер» категорично відмовився в присутності військових.

Відмовляючись від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, військовослужбовець, військовозобов`язаний чи резервіст вже вчиняє військове адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП та відповідно несе відповідальність за відмову від проходження огляду, яка за санкцією статті прирівнюється до відповідальності у разі перебування осіб у вказаних станах сп`яніння.

Тобто можна сказати, що відмовляючись від огляду особа визнає правопорушення, яке їй інкримінують.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що відмовився лише від огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора, оскільки прилад був принесений з встановленим мундштуком, що є негігієнічно та викликало побоювання щодо його стану здоров`я.

Проте, даних, які б вказували на звернення особи до іншого медичного закладу для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та підтвердження його доводів, ОСОБА_1 суду не надавалося та в матеріалах справи також не міститься, у зв`язку з чим невизнання особою своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апелянта про відсутність у капітана ОСОБА_2 повноважень на складання адміністративних протоколів відносно ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.255 КУпАП, право складати протоколи про адміністративні правопорушення мають командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин, (установ, закладів). Тому, апеляційний суд не вбачає упереджених дій командира в/ч стосовно ОСОБА_1 та суттєвих порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Твердження апелянта щодо порушення ст.254 КупАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки протокол, наявний в матеріалах справи, датований 03.07.2023 року, іншого протоколу немає і ОСОБА_1 в судовому засіданні не надав.

Доводи ОСОБА_1 щодо невірного зазначення в постанові суду дати вчинення правопорушення, а саме 03.07.2023 року о 23:00 год. враховуються апеляційним судом, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, дана подія сталася 02.07.2023 року близько 23:00 год., однак допущена помилка є очевидною, не тягне за собою зміну змісту постанови суду по суті, не погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд першої інстанції за заявою осіб, які беруть участь у справі або з власної ініціативи може її виправити, про що винести відповідну постанову.

Інші доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваної постанови також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст.ст.245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Однак під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник вказали, що накладене судом першої інстанції стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 10 діб не зможе відбути у зв`язку з тим, що на даний час він та його підрозділ проходять підготовку до вибуття для виконання бойових завдань на Запорізькому напрямку.

Зважаючи на викладене, а також те, що санкція ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, враховуючи підготовку ОСОБА_1 до виконання бойових завдань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович