Справа № 523/9009/23
Номер провадження 3/523/4808/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали 1 взводу 4 роти 1 батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, із Протоколу Серії ААД № 427734 від 14.05.2023 року вбачається, що 14.05.2023 року о 16 год. 12 хв., гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Geely», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса, по вул. Миколи Плигуна, водій керував т/з не маючи права керування таким т/з, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Із будь якими клопотаннями до суду гр. ОСОБА_1 до суду не звертався.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно приписів п. 1.10 Закону України Про дорожній рух водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Статтею 126 ч. 5 КпАП України визначено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Із матеріалів справи, зокрема, довідки т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП Бойко М. від 15.05.2023 року, вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався протягом року за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою Серії БАД № 763291 від 20.04.2023 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується протоколом Серії ААД № 427734 від 14.05.2023 року та довідкою т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП Бойко М. від 15.05.2023 року.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи особу порушника, обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

В той же час, з наявної в матеріалах справи Довідки т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП Бойко М. від 15.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 18 від 19.12.2008 р.) позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 121 ч.3, 122 ч. 4, 122-2, 123 ч.3, 124 і 130 КпАП України. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права, або взагалі не мала.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ч. 2 ст. 33 КпАП України, та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами. А тому, суд приходить до переконання про доцільність накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283, 284, 126 ч. 5 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КпАП України накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот мінімумів неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800/сорок тисяч вісімсот/грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 536/п`ятсот тридцять шість/грн. 80коп.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер