Справа № 946/2775/23
Провадження № 3/946/1290/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 серпня 2023 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Рахункової палати по Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополю (у м. Одеса), у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, голови Ізмаїльської районної ради Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 164-12 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно наданих матеріалів, згідно зі зведеними відомостями сум для перерахування на карткові рахунки працівників Райради, що додавались до платіжних доручень на перерахування коштів Субвенцій з розрахунку №UA3019311 (відкритому для зарахування коштів субвенцій) на рахунки, відкриті в АТ КБ «Укрексімбанк», МФО 322313, в тому числі водієві та прибиральниці Ізмаїльської міської ради, призначеними на посаду розпорядженнями голови районної ради від 22 квітня 2002 року №19/к-2002 та від 03.01.2017 року №2/2017-К, відповідно, перераховано за наступними платіжними дорученнями: від 12.05.2022 року №15 на загальну суму 80,50 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі 13.05.2022 року) - 3,50 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати зарахування на карткові рахунки від 12.05.2022 №16 на загальну суму 80.50 тис. грн), від 25.05.2022 № 17 на загальну суму 79,50 тис. грн і проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі - 27.05.2022 року) - 4,49 тис. грн і відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 25.05.2022 № 17 на загальну суму 79,50 тис, грн), від 13.07.2022 № 20 на загальну суму 90,0 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі 14.07.2022 року) - 10,50 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 13.07.2022 № 21 на загальну суму 90,0 тис. грн), від 26.07.2022 № 22 на загальну суму 64,80 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі - 27.07.2022 року) - 2,52 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 26.07.2022 № 23 на загальну суму 64,80 тис. грн), від 11.08.2022 №25 на загальну суму 70,0 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі - 15.08.2022 року) - 3,50 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 11.08.2022 № 25 на загальну суму 70,0 тис. грн), від 23.09.2022 №29 на загальну суму 69,39 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі - 24.09.2022 року) - 4,49 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 23.09.2022 № 31 на загальну суму 69,39 тис. грн), від 13.10.2022 №32 на загальну суму 72,30 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі - 14,10.2022 року) - 3,50 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 13.10.2022 №33 на загальну суму 72,30 тис. грн), від 10.11.2022 №36 на загальну суму 71,24 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі 16.11.2022 року) - 3,50 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 10.11.2022 №36 на загальну суму 71,24 тис. грн), від 14.12.2022 №42 на загальну суму 68,60 тис. грн (проведено УДКСУ в Ізмаїльському районі - 15.12.2022 року) - 4,0 тис. грн (відомість на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки від 14.12.2022 №38 на загальну суму 68,60 тис. грн).

Отже, кошти Субвенції, спрямовані протягом травня-грудня 2022 року на карткові рахунки у вигляді оплати праці водієві та прибиральниці Ізмаїльської районної ради (КЕКВ 2111) в сумі 40,0 тис. грн, використано всупереч вимог п.3 Порядку та умов № 55, що є, відповідно до вимог абз.2 ч.1 ст.119 Бюджетного кодексу України, нецільовим використанням бюджетних коштів.

Таким чином, головою Ізмаїльської районної ради Одеської області ОСОБА_1 вчинено нецільове використання бюджетних коштів. Оскільки відповідно до пункту 7 частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України цільове використання бюджетних коштів має забезпечувати головний розпорядник цих коштів та відповідно до пункту 6 статті 55 Закону про місцеве самоврядування до повноважень голови районної ради, віднесено, зокрема бути розпорядником коштів, передбачених на утримання ради та її виконавчого апарату. Також відповідно до пункту 2 Порядку та умов №55 розпорядниками субвенції за місцевими бюджетами є районні ради в особі відповідних голів районних рад. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив бюджетне правопорушення, передбачене п.24 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, та ч.5 ст.164-12 КУпАП.

21.04.2023 року матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 164-12 КУпАП надійшли до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

У судовому засіданні притягуваний ОСОБА_1 свою вину у вчинені правопорушення не визнав, пояснивши, що на думку уповноваженої особи територіального управління Рахункової палати по Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополю (у м. Одеса) головою Ізмаїльської районної ради Одеської області нібито було допущено порушення стосовно здійснення оплати праці водія та прибиральниці у 2022 році в сумі 40,0 тис. грн. всупереч Порядку та умов надання субвенції з держаного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення окремих видатків районних рад, спрямованих на виконання їх повноважень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2022 року №55, яка забороняє використовувати кошти бюджетної субвенції на оплату праці працівників, які не відносяться до посадових осіб місцевого самоврядування.

Конституційна норма статті 43 Конституції України передбачає право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, заробітну плату, не нижчу від визначеною законом, а також право на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до Кодексу Законів про працю України заробітною платою є винагорода, яка як правило обчислюється у грошовій формі, яку власник або уповноважений ним орган виплачують працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом та Законом України «Про оплату праці».

Положеннями ст.ст.21-22 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року (надалі Закон № 108/95-ВР) передбачаються гарантії, відповідно до яких забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статті, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. При цьому суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

На роботодавця покладений обов`язок здійснювати оплату праці працівників з додержанням гарантій, встановлених трудовим законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону № 108/95-ВР для установ і організацій, що фінансуються з бюджету фінансуються за рахунок коштів, які виділяються з відповідних бюджетів.

Фінансування заробітної плати працівників Ізмаїльської районної ради Одеської області здійснюється за рахунок коштів районного бюджету Ізмаїльського району Одеської області, які виділяються на утримання районної ради на підставі рішення районної ради, прийнятого відповідно до бюджетного законодавства.

При цьому, заробітна плата залишаючись головною частиною кошторису видатків на утримання виконавчого апарату Ізмаїльською районною радою Одеської області, затверджена рішенням Ізмаїльської районної ради Одеської області від 23.12.2021р. «Про затвердження кошторису видатків на утримання Ізмаїльської районної ради Одеської області та її виконавчого апарату на 2022 рік». Посилаючись в Акті перевірки на вказане рішення, яким затверджено кошторис фінансування діяльності районної ради разом із бюджетною субвенцією, використання коштів якої перевірялося, контролюючий орган не вказує про те, що рішення органу місцевого самоврядування відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» може бути скасованим з мотивів неправомірності виключно в судовому порядку. Не оскаржуючи вказане рішення районної ради, в межах якого субвенція з державного бюджету була направлена в тому числі на фінансування заробітної плати водія та прибиральниці, контролюючий орган водночас інкримінує вчинення нібито адміністративного правопорушення щодо нецільового використання коштів в частині здійснення оплати праці водія та прибиральниці.

Водій та прибиральниця працюють у виконавчому апараті Ізмаїльської районної ради Одеської області з тарифною системою оплати праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.1996 року №77 «Про умови оплати праці працівників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів».

Ізмаїльська районна рада Одеської області в особі голови оплачуючи працю водія та прибиральниці діяла відповідно до трудового законодавства України, не застосовуючи дискримінацію залежно від посадового статусу працівників.

В підсумку, сутність нібито виявленого адміністративного правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується голова Ізмаїльської районної ради Одеської області зводиться до здійснення ним, як розпорядником коштів, оплати праці водієві та прибиральниці відповідно до чинного трудового законодавства, але всупереч встановленого постановою Кабінету Міністрів України дискримінаційного обмеження, відповідно до якого кошти субвенції не можуть йти на оплату праці обслуговуючих працівників.

При такому формальному та необ`єктивному підході територіальним управлінням Рахункової палати по Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополю (у м.Одеса) у кваліфікації обставин справи не береться до уваги умови оплати праці, відсутність заподіяння будь-якої шкоди та неможливість дискримінації за посадою, статусом та професією, застосування якої через не оплату праці чи її зменшення призведе в протилежному випадку до порушення трудових прав та гарантій працівника з юридичною відповідальністю.

В підсумку, з урахуванням всіх обставин справи щодо нецільового використання коштів на оплату праці попри дискримінаційний характер їх обмеження в частині заборони витрачання на заробітну плату обслуговуючому персоналу, вказані дії за своїм правовим значенням відповідно до статті 22 КУпАП відносяться до малозначних і можуть обмежуватися усним зауваженням або навіть кваліфікуватися як такі, які вчиненні в стані крайньої необхідності за приписами статті 18 КУпАП з метою усунення можливого порушення трудового законодавства, яке за наслідками передбачає більш сувору відповідальність.

Описуючи диспозицію порушення нібито бюджетного законодавства вчиненого з дотриманням трудового законодавства та права працівників на оплату праці, контролюючий орган необґрунтовано залишає поза увагою вивчення обставин можливості районної ради здійснювати оплату праці іншими коштами, окрім бюджетних загалом, при цьому не навівши жодних аргументів наявності таких можливостей для того, щоб уникнути порушень трудового законодавства.

Разом із тим, незважаючи на необґрунтований та безпідставний характер звинувачення у вчиненні нібито адміністративного правопорушення щодо оплати праці працівникам, яким заборонено здійснювати оплату праці у своїй співмірності та розумності притягнення до адміністративної відповідальності, слід звернути увагу на строки притягнення до адміністративної відповідальності.

В порушення статті 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною пятою статті 164-12 КУпАП Територіальним управлінням Рахункової палати по Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономній республіці Крим та м.Севастополю (у м. Одеса) не зазначено дати та місця вчинення адміністративного правопорушення.

Положення статті 38 КУпАП встановлює строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Територіальним управлінням Рахункової палати по Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономній республіці Крим та м. Севастополю (у м. Одеса) здійснювалася перевірка використання Ізмаїльською районною радою Одеською областю коштів за 2022 бюджетний рік. Перевірка нарахувань заробітної плати водія та прибиральниці за 2022 рік завершується відомістю на виплату заробітної плати від 14.12.2022 року №38. Тобто, можливе адміністративне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується голова районної ради теоретично могло бути вчинено саме 14 грудня 2022 року, яка є датою затвердження відомості на виплату заробітної плати/зарахування на карткові рахунки працівників.

Таким чином, тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності обчислюється саме з моменту затвердження головою районною радою відомості про оплату 14 грудня 2022 року.

Враховуючи календарну дату нібито вчинення адміністративного правопорушення 14 грудня 2022 року строк притягнення до відповідальності та накладення адміністративного стягнення завершився 14 березня 2023 року.

Внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статті 38 КУпАП, відповідно до ст. ст. 247 та 284 суд закриває розпочате провадження у справі.

Зазначена правова позиція щодо визначення строків притягнення до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушень передбачених статтею 164-12 КУпАП та закриття проваджень у зв`язку із закінченням строків підтверджується численною судовою практикою розгляду аналогічних справ.

Таким чином, приймаючи до уваги обставини справи, які свідчать про відсутність будь-якої суспільної небезпечності інкримінованого нібито вчиненого правопорушення внаслідок дотримання трудового законодавства щодо обов`язку виплати заробітної плати з місцевого бюджету працівникам, а також враховуючи закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, просив суд закрити провадження в справі № 946/2775/23 про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків, передбачених статті 38 КУпАП.

В останнє судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи у його відсутність на підставі викладених доводів.

Приймаючи до уваги, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилася, зважаючи на строк розгляду справи, передбачений статті 277 КУпАП, та враховуючи, що у відповідності до статті 268 КУпАП присутність особи не є обов`язковою, суддя вирішила розглянути справу на підставі наявних в її розпорядженні матеріалів.

На підставі пункту 7 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно з частиною четвертою статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Мета та наміри Конвенції як інструменту захисту людини вимагає, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними (див. справа «Soering проти Сполученого Королівства», рішення від 7 липня 1989 року, п. 87).

Європейський суд з прав людини в своїх прецедентних рішеннях зазначив, що практичність та ефективність гарантій при тлумаченні та застосуванні положень Конвенції стосується і права, закріпленого в статті 6 пункту 2 Конвенції - презумпції невинуватості (див. справи «Allen проти Сполученого Королівства», рішення від 12 липня 2013 року п.п.92-93, «Allenet de Ribemont проти Франції», рішення від 10 лютого 1995 року, п. 35).

Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема, тягаря доведення, правових презумпції факту і права.

За загальним правилом статті 9 КУпАП наявність складу правопорушення є необхідною підставою для адміністративної відповідальності.

Частиною першої статті 9 КУпАП передбачено, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.

Відсутність вини в скоєнні адміністративного правопорушення за зазначеною нормою закону виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши норми національного закону та, враховуючи конвенційні положення стосовно строків давності, використовуючи надане судам загальної юрисдикції право тлумачити зазначені норми для цілей подолання суперечної правозастосовної практики, яка послабляє гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу, суддя дійшла такого висновку.

Строк давності не тільки забезпечує правову визначеність та остаточність судового рішення, попередження порушень прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, але й надає законне право порушнику уникнути переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення, в даному випадку - притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення, за закінченням строку давності, що передбачений національним законом - частиною 2 статті 38 КУпАП.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Висновок суду про наявність вини за межами строку давності притягнення до адміністративної відповідальності буде порушенням презумпції невинуватості та права на справедливий суд за статтею 6 Конвенції.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Приймаючи до уваги, що на момент розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.4 ст.38 КУпАП, керуючись ст.ст.38, 124, 247, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 164-12 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених частиною другою статті 38 КУпАП.

Копію постанови надіслати для відома ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: