Справа № 489/4288/23
Номер провадження 3/489/1743/23
Постанова

Іменем України

06 вересня 2023 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Микульшина Ганна Анатоліївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого: проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 416562 від 24.07.2023, 24.07.2023 о 00:10 год. в м. Миколаєві, Інгульський район, пр. Миру, 27-В, водій ОСОБА_1 керував тз HONDA CR-V, д/н НОМЕР_1 , при цьому був тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом. Державний виконавець ОСОБА_2 , від 16.11.2020 № ВП 36891229.

В протоколі зазначено, що водій вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судової повістки. Його захисник Пірог С.В. в судовому засіданні заперечував щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки він не був обізнаний про встановлення відносно себе тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 захисника Пірога С.В., дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного.

Частиною 3 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому, що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно положень п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На обґрунтування вини водія до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення; копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами від 16.11.2020 у ВП № 36891229; довідку УПП в Миколаївській області від 24.07.2023; відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

29.08.2023 до суду надійшло повідомлення від Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві за вих. № 76580, згідно якого в матеріалах виконавчого провадження № 36891229 відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.11.2020 та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

За таких обставин суду не надано достовірних підтверджень того, що водій ОСОБА_1 був повідомлений належним чином та на час складання протоколу про адміністративне правопорушення знав про вищевказане обмеження його прав, яке було встановлено відносно нього постановою державного виконавця, тобто що особа знав, але умисно діяв та умисно керував транспортним засобом, знаючи про встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортним засобом.

Таким чином, суддя приходить до висновку про відсутність обов`язкового елементу суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з урахування принципів і загальних засад КУпАП та практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Обов`язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб`єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суддя вважає за необхідне закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись 221, 278, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.А. Микульшина