Справа №463/3806/23
Провадження №3/463/1278/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Попівняка Н.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління Патрульної поліції у м. Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №262831 від 05 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 05 травня 2023 року о 16 год 17 хв у м. Львові на вул. І.Франка, 99 керував транспортним засобом «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі, що підтверджується висновком лікаря №000935 від 05.05.2023 року КНП ЛОР Львівського обласного медичного центру превенції та терапії, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично заперечив. Пояснив, що сидів у припаркованому автомобілі на місці водія, оскільки налаштовував магнітолу, учасником руху не був, автомобіль не заводив і одразу про це повідомив поліцейських. Посвідчення водія не має і автомобілем не керує.

В судовому засіданні захисник особи, надав пояснення аналогічні викладеним ОСОБА_1 зазначив, що подані до суду докази не містять даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і доказів зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, на записах з бодікамер поліцейських також вбачається, що поліцейські самі визнають, що не бачили, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом. З врахуванням викладеного просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні 02.08.2023 року свідок ОСОБА_2 зазначив, що є товаришем ОСОБА_1 05 травня 2023 року близько 14:00 вони зустрілися, так як ОСОБА_1 попросив його з`їздити разом з ним в магазин на автомобілі «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності сину співмешканки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом, оскільки ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 не мали водійських посвідчень. Після чого, повернувшись близько 15:30 год, він припаркувався неподалік будинку 99 на вул. І.Франка в м. Винники та віддав ключі ОСОБА_3 .

Крім того, в судовому засіданні 02.08.2023 року свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також підтвердили, що ОСОБА_2 керував автомобілем «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , після чого припаркував його біля будинку. Коли вони приїхали з магазину, ОСОБА_1 взяв ключі від авто, сів на водійське місце в автомобілі, щоб налаштувати магнітолу. Через деякий час під`їхали поліцейські і заявили претензії, про те, що автомобіль припаркований із порушенням ПДР. В розмові вони вимагали, щоб ОСОБА_1 поїхав на огляд в медичний заклад, оскільки вони підозрюють його у тому, що вживав наркотичні засоби.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів того, що автомобіль під керування ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції не долучено. Також у матеріалах справи відсутній рапорт працівників поліції, у якому б вони зазначили причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Як вбачається з відеозапису із бодікамер поліцейських, на них зафіксовані події починаючи із початку повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 , що автомобіль «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 припаркований з порушенням Правил дорожнього руху. На що ОСОБА_1 їм заперечив, зазначивши, що транспортним засобом він не керував, учасником дорожнього руху не був, а просто сидів на місці водія в незаведеному автомобілі. Більш того, працівники поліції на відеозаписі підтвердили, що не бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Пізніше, працівники поліції запропонували останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився.

Так, відповідно до Висновку №000935 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.05.2023 року лікарем було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін. При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Cтаття 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським.

Під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

Матеріали адміністративної справи не місять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції із дотриманням положень ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи вищевикладене , а також те, що відповідно до чинного законодавства України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь, за відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт керування останнім транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та порушення п. 2.9 а ПДР, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Гирич С.В.