Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/332/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника адвоката Усатенка Юрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2023 року, якою стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ПП - відсутній,

закрито провадження у справі за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення,

за участю:

представника адвоката - Усатенка Ю.Ю.,

потерпілого - ОСОБА_1 ,

захисника - Пільгуя О.М.,

особи, відносно якої закрито провадження - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2023 року закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду представник іншого учасника дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_1 - адвокат Усатенко Ю.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову районного суду скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на його думку постанова є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню з визнанням ОСОБА_2 винним і накладенням на нього стягнення з тих підстав, що водієм автомобіля «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 порушено пункти правил дорожнього руху, а саме: п.п. 14.2 ПДР України, оскільки причиною ДТП стали дії водія ОСОБА_2 , який різко змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу руху на великій швидкості і допустив зіткнення з автомобілем, який рухався назустріч.

Також порушено вимоги п.п. 13.3. ПДР України, якими встановлено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Зі схеми ДТП вбачається, що при ширині проїжджої частини 10.8 м зіткнення відбулось на зустрічній для автомобіля КІА Sorento смузі руху в ліву передню частину автомобіля Hyundai Tucson на відстані 3 метри від краю проїжджої частини по якій рухався назустріч автомобіль Hyundai Tucson під керуванням ОСОБА_1 .

Показання потерпілого ОСОБА_1 є доказом, однак, суддя не тільки не вказала потерпілого, як учасника судового засідання, але й не навела показання потерпілого, не надала їм оцінку і не навела обґрунтування відхилення показань потерпілого, як доказу.

Свідок приїхав після вчинення ДТП і з його пояснень вбачається, що він не був очевидцем і не розуміє, що автомобіль КІА Sorento рухаючись з великою швидкістю здійснив маневр, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з передньою частиною автомобіля Hyundai Tucson, тому вислухавши заперечення захисника правопорушника, суддя відмовила у допиті свідка.

Апелянт вважає, що винним у даному правопорушенні є водій автомобіля КІА Sorento д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Також зазначає, що в постанові не зазначені дані викладені в схемі і в показаннях потерпілого ОСОБА_1 про зіткнення на його смузі руху і не дана оцінка поясненням ОСОБА_2 , що він побачивши, що автомобіль ОСОБА_1 здійснює розворот виїхав на зустрічну смугу руху для уникнення ДТП так як не дотримався безпечної дистанції і перевищив швидкість, що очевидно вказує на вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

З наведених підстав представник вважає, що постанова є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову районного суду без змін, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як убачається з протоколу серії ААД № 435854 від 04.05.2023, ОСОБА_2 , 04.05.2023 року о 20-20 год., керуючи транспортним засобом - «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 по вул. Г.України, 26, в м.Кропивницький, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Тuсson», д/н НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог пунктів Правил, які зазначені в протоколі працівником поліції.

За правилами п.п. 12.1 ПДР України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованими, оскільки доказам по страві надана правильна правова оцінка, в висновки викладені у постанові відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доказів про порушення ОСОБА_2 вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України, матеріали справи не містять.

Так, зі схеми місця ДТП, видно, що пригода відбулась за адресою: вул. Г.України, 26 у м.Кропивницькому за участі транспортних засобів «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Hyundai Тuсson», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Опис пошкоджень отриманих обома автомобілями свідчить, що зіткнення відбулося за обставин викладених у письмових поясненнях обох учасників дорожньо - транспортної пригоди, а також письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , які містяться у матеріалах справи.

Відповідно до письмових пояснень від 04.05.2023 року гр. ОСОБА_3 зазначив, що він того дня приблизно о 20.15 год. рухався по вул. Героїв України на автомобілі «Hyundai Тuсson», д/н НОМЕР_2 . Під час руху намагався виконати розворот автомобіля. Позаду у дзеркало заднього виду автомобілів не бачив, а під час виконання розвороту почув удар у водійську сторону свого автомобіля. Після чого їх протягло близько 15 метрів. Другий учасник ДТП був на автомобілі «Kia Sorento».

З письмових пояснень ОСОБА_2 убачається, що він 04.05.2023, рухався на автомобілі в напрямку будинку 36, по вул. Героїв України. Інший учасник ДТП на автомобілі «Hyundai Тuсson», д/н НОМЕР_2 , здійснив круговий поворот без покажчика повороту, чим здійснив зіткнення з його автомобілем.

Свідок ОСОБА_4 у письмових поясненнях зазначив, що він 04.05.2023 близько 20.20 год. на своєму транспортному засобі рухався по вул. Г. України біля будинку № 26. По переду нього рухались два автомобіля «Hyundai Тuсson», д/н НОМЕР_2 , а за ним рухався автомобіль «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 , а вже на цими автомобілями рухався він. Між будинками №26 та №28 водій автомобіля «Hyundai Тuсson» без увімкнення покажчика повороту, почав змінювати напрямок руху та розвертатись. В цей час автомобіль «Kia Sorento» здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Тuсson», після чого обидва автомобіля не зупинились, переїхали на ліву частину проїзної частини та зіткнулись з сміттєвими баками на протилежній від їх напрямку руху частині дороги.

З наведеного убачається, що матеріали справи не містять доказів порушення водієм транспортного засобу «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України та мають причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів. Не надано відповідних доказів і суду апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд не приймає до уваги викладену в апеляційній скарзі версію події, зокрема те, що причиною ДТП стали дії водія ОСОБА_2 , який різко змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу руху на великій швидкості і допустив зіткнення з автомобілем«Hyundai Тuсson» під керуваннм ОСОБА_3 , який рухався назустріч, оскільки така версія спростовується матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу і апеляційні доводи про те, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 14.2, 13.3. ПДР України, оскільки за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Проте, у відповідності до протоколу серії ААД № 435854 від 04.05.2023, ОСОБА_2 не ставилось у провину порушення вимог зазначених пунктів Правил дорожнього руху.

Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Суддя (суд) не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Виходячи з наведеного, апеляційні доводи представника Усатенка Ю.Ю про порушення водієм ОСОБА_2 інших вимог ПДР України, є безпідставні та необґрунтованими, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги.

Апеляційний суд, під час перегляду справи, в повній мірі надав всім учасникам судового розгляду, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

Однак, апелянтом не надано вагомих та переконливих доказів, щодо неправильного застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, які б були безумовною підставою скасування судового рішення. Будь-яких процесуальних порушень, допущених суддею районного суду, під час розгляду даної справи апеляційний суд не вбачає.

Апеляційні доводи про те, що районним судом у постанові ОСОБА_1 не зазначений, як учасник судового засідання - є слушними, проте, вказана обставина не перешкодила суду своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини даної справи.

Крім того, показання потерпілого ОСОБА_1 наведені у постанові суду, та яким з урахуванням сукупності доказів по справі, надана правильна юридична оцінка.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої встатті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Усатенка Юрія Юрійовича залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_2 закрито провадження у справі за ст.124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко