КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/5501/23

номер провадження: 33/824/3164/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гуджали Андрія Андрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на її незаконність та небгрунтованість, у зв`язку з порушеннями суддею першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміст протоколу містить суперечності щодо суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки встановлення ознак наркотичного сп`яніння не передбачає проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як це не тотожні поняття, а визначення стану алкогольного сп`яніння не породжує підстав для притягнення особи до відповідальності за керування з ознаками наркотичного сп`яніння.

Крім того, вказує, що відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або пересування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 19 квітня 2023 року о 22 год 25 хв. Київською міською наркологічною лікарнею «Соціотерапія» на підставі направлення працівників патрульної поліції від 18 квітня 2023 року проведено його медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого в його організмі наркотичні речовини не виявлені. Вважає, що цей висновок підтверджує, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки наявність в організмі людини наркотичних речовин може бути підтверджено упродовж 90 днів з дня вживання.

Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, він неодноразово повідомляв працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом, що зафіксовано на відеозаписі, однак його пояснення до протоколу працівниками поліції не внесено.

Наголошує, що згідно з вимогами чинного законодавства для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати на службову відеокамеру безпосередньо рух транспортною засобу та зупинення транспортного засобу самим поліцейським і лише за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис про те, що працівниками поліції здійснювалась відеофіксація, а додані до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення оптичні диски з відеозаписом не зазначені в додатках до нього. Вказує, що додані до протоколу відеозаписи жодним чином не підтверджують дотримання працівниками поліції вимог закону під час виявлення та фіксування правопорушення, оскільки він не містить встановленої законом послідовності дій працівників поліції щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та складання документів. Також вказує, що наданий працівниками поліції відеозапис не містить відомостей, що він керував транспортним засобом та працівники поліції зупинили його транспортний засіб під час керування у відповідності до ч.1 ст.35 Закону України «Про поліцію», а тому відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом виключає адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що долучена в якості доказу постанова серії БАД №434136 від 15 квітня 2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не може бути доказом при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відомості відображені у даній постанові не відповідають дійсності та не ґрунтуються на доказах. Крім того, вказує, що зазначена постанова не набрала законної сили, у зв`язку з тим, що він оскаржив її до суду.

Також звертає увагу на те, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не підтверджує наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а навпаки свідчить про незаконність дій працівників поліції. Вказує, що із відеозапису вбачається, що автомобіль жодним чином не перешкоджає дорожньому руху та не створює жодної загрози безпеці руху.

Вважає, що направлення на огляд водія також не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не був водієм транспортного засобу та зміст цього направлення містить відомості про те, що він не направлявся для огляду до закладу охорони здоров`я. Також вказує, що відеозапис, який долучений до протоколу, не підтверджує таких ознак, як: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Крім того зазначає, що направлення на проходження дослідження за ознаками алкогольного сп`янінням не узгоджується із відомостями, що містяться в протоколі, а саме, керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Вказує, що суддя місцевого суду безпідставно послався на відеозапис, зроблений працівниками патрульної поліції на власні технічні засоби, який наданий суду працівником патрульної поліції Федоренком Б.В., як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вважає, що чинне законодавство не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) на особисті пристрої та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень ПДР чи процедуру розгляду адміністративних справ, власними технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гуджали А.А., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі й просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №096778, яким встановлено, що 14 квітня 2023 року о 23 год 56 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Audi А6», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , у місті Києві по вул. Курчатова, 8, маючи ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів і мови, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. У порушення вимог пункту 2.5 ПДР від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено відеозаписом, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протоколом серії АЗ №131765 про адміністративне затримання ОСОБА_1 , актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.2-5).

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Так, з досліджених та переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння працівниками патрульної поліції було роз`яснено йому права та запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння на місці або в найближчому закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відповів відмовою від проходження такого огляду (а.с.7, записи №1, №2).

Таким чином, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був водієм та 14 квітня 2023 року о 23 год 56 хв. не керував автомобілем «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 , а відтак він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не приймаються апеляційним судом до уваги, виходячи з такого.

З наданого працівником поліції відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля чітко вбачаться рух автомобіля «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснення ним паркування 14 квітня 2021 року приблизно о 23 год 56 хв. по вул.Курчатова, 8 у місті Києві на узбіччі дороги.

При цьому, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що обставини, які зафіксовані на відеозаписі з відеореєстратора службового автомобіля патрульних поліцейських щодо обстановки, часу доби та місцевості, відповідають обставинам, які містяться на відеозаписі з нагрудної камери працівника патрульної поліції щодо огляду ОСОБА_1 на виявлення стану сп`яніння. Обставини фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та подальший огляд водія на стан сп`яніння відбувалися у хронологічній послідовності.

Дані вказаних вище відеозаписів у своїй сукупності надають можливість детально відновити послідовність подій на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем 14 квітня 2023 року о 23 год 56 хв. та на вимогу працівника патрульної поліції відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння поліцейським із застосуванням технічного приладу, а також відмовився пройти даний огляд у лікаря в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанції безпідставно послався на відеозапис зроблений працівниками патрульної поліції на власні технічні засоби (відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції), який наданий суду працівником патрульної поліції Федоренком Б.В., як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки, на думку скаржника, чинне законодавство не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті пристрої та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень ПДР чи процедуру розгляду адміністративних справ, власними технічними засобами, не приймаються апеляційним судом до уваги з таких підстав.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, ст.251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Таким чином, відеозапис з відеореєстратора службового автомобіляпрацівників поліції, який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

Водночас, чинними нормами КУпАП не встановлено вимог щодо визнання доказів недопустимими, а відтак відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції є належним і допустимим доказом.

Як зазначалось вище, вказаним відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції беззаперечно підтверджується факт руху автомобіля «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснення ним паркування 14 квітня 2021 року приблизно о 23 год 56 хв. по вул.Курчатова, 8 у місті Києві.

Та обставина, що цей відеозапис не зазначений як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовує того факту, що він є належним та допустимим джерелом доказів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що зміст протоколу містить суперечності щодо суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме, що встановлення ознак наркотичного сп`яніння не передбачає проходження огляду на стан алкогольного сп`янінням, так як це не тотожні поняття, а визначення стану алкогольного сп`яніння не породжує підстав для притягнення особи до відповідальності за керування з ознаками наркотичного сп`янінням, виходячи з такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №096778 вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а далі перераховано ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів і мови, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, жодним чином не впливає на доведеність факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкоголю, а лише стверджував, що він не керував автомобілем «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 .

Оскільки сукупністю наявних у справі доказів беззаперечно доведено факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, то посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до висновку Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» від 19 квітня 2023 року в організмі ОСОБА_1 наркотичні речовини не виявлені, не мають правового значення під час кваліфікації дій ОСОБА_1 за порушення п.2.5 ПДР та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисником, не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов