1Справа № 335/6355/23 3/335/2202/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Військової частини НОМЕР_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , командир ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не володіючи правом на самостійне прийняття рішення щодо залишення підпорядкованим йому особовим складом району виконання завдань, надав дозвіл сержанту ОСОБА_3, командиру ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , на виїзд до міста Запоріжжя для проведення часу на власний розсуд, не повідомивши свого безпосереднього командира капітана ОСОБА_2 , командира ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 та не отримавши дозвіл на це.

Так, старший лейтенант ОСОБА_1 перебуваючи на вогневій позиції свого підрозділу, 05.07.2023 близько 21.00 год. надав дозвіл щодо залишення 06.07.2023 близько 06.00 год. вогневої позиції ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_3 , командиру ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , який здійснив виїзд до міста Запоріжжя для проведення часу на власний розсуд, що могло поставити під загрозу своєчасне та належне виконання вогневих завдань розрахунком З гармати 1 артилерійського взводу ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_2 . А-

Наслідком таких дій старшого лейтенанта ОСОБА_1 стало керування 06.07.2023 близько 09 год. 07 хв. сержантом ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та подальше його затримання на ІНФОРМАЦІЯ_5 співробітниками Військової служби правопорядку та Національної поліції, під час якого також було виявлено та вилучено у транспортному засобі, який знаходився під керуванням сержанта ОСОБА_3 та в особистих речах даного військовослужбовця алкогольних напоїв.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №409467 від 06.07.2023 о 07 год. 28 хв. у м. Запоріжжя по вул. Ігоря Сікорського, 315 працівниками Національної поліції був зупинений автомобіль Jeep Compass державний номер НОМЕР_3 під керуванням сержанта ОСОБА_3 , командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_4 ) який знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння. Під час медичного огляду на місці події було підтверджено стан алкогольного сп`яніння середнього ступеня у сержанта ОСОБА_3 - 2,03 проміле, складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та протокол про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, займаючи посаду командира ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до письмових пояснення останнього, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП визнав.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачена відповідальність за Перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 172-14 КУпАП встановлено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ від 21.10.1993 , мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, а особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05:30 год. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідно до Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану на території України продовжено на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Так, встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 з 21.07.2021 проходить військову службу за контрактом на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №142 від 28.07.2021).

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший лейтенант ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Командир підрозділу особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреного йому підрозділу за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення підрозділу. Командир зобов`язаний встановлювати у підрозділі такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання

іншим правопорушенням серед особового складу, Відповідно до статті 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).

Згідно статті 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Командир взводу (групи, башти) зобов`язаний:

підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності;

проводити з особовим складом взводу (групи, башти) заняття з бойової підготовки і керувати навчанням рядового складу, що проводять командири відділень (старшини команд), вести облік бойової підготовки взводу (групи, башти);

знати тактику дій взводу в різних видах бою, управляти взводом (групою, баштою) під час виконання бойових завдань;

досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність;

постійно вдосконалювати свої фахові й методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку;

з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу;

знати військове звання, прізвище, ім`я та по батькові кожного підлеглого, число, місяць і рік народження, віросповідання, ділові та морально-психологічні якості, захоплення, рід занять перед військовою службою, родинний стан, адресу батьків (рідних), успіхи й недоліки на службі, постійно вести індивідуальну роботу з виховання, складати іменний список особового складу взводу (групи, башти);

здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу, подавати командирові роти пропозиції щодо кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів;

виховувати особовий склад взводу (групи, башти) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу (групи, башти);

неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни;

піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань, дбати про їх здоров`я, вживати заходів для його зміцнення; постійно вдосконалювати фізичну тренованість особового складу;

своєчасно доповідати командирові роти (бойової частини) про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу взводу (групи, башти);

періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці у взводі (групі, башті), за розпорядженням командира роти проводити ранкову фізичну зарядку з ротою;

стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності;

готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань;

стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Стаття 31 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України зазначає, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України командир бригади в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.

Згідно вимог пунктів 145, 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, законним та єдино можливим способом залишити межі військової частини у службовий час є службове відрядження, відпустка та виконання інших службових завдань за межами дислокації військової частини з дозволу або за вказівкою її командира.

Вина ОСОБА_1 достовірно підтверджується дослідженими судом доказами: протоколом про військове адміністративне правопорушення № 179 від 07.05.2023 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №409467 складеного відносно керуванням сержанта ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Отже, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП оскільки, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, займаючи посаду командира ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду.

Суд при накладанні стягнення враховує конкретні обставини по справі, ступінь суспільної небезпеки правопорушення.

Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 15, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 172-20, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294, 300, 300-1, 307 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. у дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Ю.В.Геєць