Номер провадження: 33/813/1468/23
Номер справи місцевого суду: 523/9134/23
Головуючий у першій інстанції Позняк В. С.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Воронової Є.Р., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сідорова Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з середньою освітою, фізична особа підприємець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 17 травня 2023 року о 01 годині 12 хвилин водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Ананьївська 9, в м. Одесі, керував транспортним засобом «Suzuki Bandit 250», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода).

Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями С порушив вимоги п.2.5) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою, захисник Сідоров Д.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просив, постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п.1) ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що6

1) протокол про адміністративне правопорушення складено за порушення вимог п.2.5) Правил дорожнього руху України, однак фабула, викладена у протоколі стосується п.2.9) Правил дорожнього руху України;

2) протокол не може бути визнаний належним доказом у даній справі, а з доданих до справи відеозаписів не убачається, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом;

3) матеріали справи не містять доказів про причину зупинки транспортного засобу, а тому ОСОБА_1 не повинен був виконувати наступні вимоги поліції, оскільки комендантська година не є безпосередньою підставою для зупинки, відповідно до вимог ст.35 ЗУ «Про національну поліцію»;

4) у протоколі визначена, як ознака перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння - нестійка хода, що не передбачено законом;

5) суд першої інстанції вказав на зухвалість поведінки ОСОБА_1 , що також не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення;

6) з відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 мав намір пройти огляд на стан сп`яніння;

7) матеріали справи не містять доказів вручення особі протоколу про адміністративне правопорушення або відмови особи від врученняю

За таких обставин захисник вважає, що судом першої інстанції були істотно порушені вимоги закону та право ОСОБА_1 на захист.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Сідоров Д.Д. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5) Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №428740, з фабули якого убачається, що 17 травня 2023 року о 01 годині 12 хвилин водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Ананьївська 9, в м. Одесі, керував транспортним засобом «Suzuki Bandit 250», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

ОСОБА_1 відмовився від підпису вказаного протоколу та відмовився від дачі письмових пояснень щодо фактичних обставин правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Незважаючи на це, апеляційний суд зазначає, що досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

При цьому апеляційний суд визначає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що фабула, викладена у протоколі стосується п.2.9) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У фабулі протоколу чітко вказано, що на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим допустив порушення вимог п.2.5) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує про те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП виражається не тільки у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (п. 2.9. а Правил дорожнього руху України) а і у відмові особи пройти відповідний на стан сп`яніння (п. 2.5. Правил дорожнього руху України).

Крім того в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою.

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

Оцінюючи зовнішній вигляд та поведінку ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що у стороннього спостерігача дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння.

При цьому поведінка ОСОБА_1 була такою, що не відповідала обстановці.

Спочатку ОСОБА_1 показово підіймає руки вгору, потім починає пожимати руки поліцейським.

ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що він приїхав на мотоциклі з сусідньої вулиці, а тому не брав із собою посвідчення водія.

При цьому під час спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими його мова була не чітка.

ОСОБА_1 тривалий час шукав у гаманці документ, який посвідчує його особу і знайшов його лише за підказкою поліцейського.

Після цього ОСОБА_1 просив поліцейських виключити боді-камери та висловлював пропозицію поліцейським про надання неправомірної вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не заперечував факт того, що він керував мотоциклом.

Тривалий час ОСОБА_1 ігнорував неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» та в закладі охорони, а отже фактично від відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

При цьому поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП і що відносно нього буде складено протокол саме за цією статтею.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував Правила дорожнього руху, а отже у працівників поліції були відсутні передбачені законом підстави для зупинки його транспортного засобу апеляційний суд визнає безпідставними.

Так, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами) з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який діяв і у момент розглядаємих подій.

Згідно з розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації на момент події відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території Одеси та Одеської області діяла комендантська година у період з 00 години 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин, у зв`язку з чим у зазначений час заборонялось перебування людей на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Мотоцикл під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими о 01 годині 12 хвилин 17 травня 2023 року, тобто водій здійснював рух під час дії комендантської години.

За таких обставини поліцейські мали право зупинити мотоцикл з метою перевірки документів водія транспортного засобу, встановлення його особи, тощо.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Сідоров Д.Д. не навели будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів діяли неправомірно.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд вважає, що докази які були повторно дослідженні під час апеляційного розгляду, зокрема відеозапис події, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який керуючи мотоциклом з ознаками алкогольного сп`яніння, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Сідорова Д.Д. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сідорова Д.Д. - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко