КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4276/2023
Справа № 752/473/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 23 серпня 2023 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи пропуск строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 вказує, що про оскаржувану постанову він дізнався випадково, а саме тоді, коли оскаржувана постанова була скерована на виконання до ДВС, оскаржувана постанова не направлялась, докази направлення в матеріалах справи відсутні. Суд апеляційної інстанції посилається на те, що він, як сторона по справі, повинен слідкувати за результатами розгляду справи в суді, однак він неодноразово наголошував на тому, що тричі подавав заяви про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції та результати розгляду справи 14 лютого 2023 року були внесені до Реєстру судових рішень лише 16 березня 2023 року. Тобто, оскаржувана постанова була внесена більше ніж через 1 місяць після розгляду справи по суті. Зазначає, що будь-яких відомостей щодо розгляду справи на офіційному сайті суду не було, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості у встановлені строки оскаржити вказану постанову. Крім цього, звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не була направлена йому в строки визначені законодавством, а отримав він її лише 18 квітня 2023 року, після чого звертався до суду з апеляційною скаргою, однак йому безпідставно було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

При цьому, чинний КУпАП не пов`язує початок перебігу строку оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення із датою вручення копії цієї постанови, на що посилається апелянт, а лише надає право клопотати про поновлення строку оскарження, якщо його пропущено з поважних причин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього 05 грудня 2022 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 461429 за ч. 1.ст. 130 КУпАП та про розгляд справи в Голосіївському районному суді м. Києва, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вперше судове засідання судом першої інстанції було призначено на 24 січня 2023 року.

В судове засідання, призначене на 24 січня 2023 року, ОСОБА_1 не з`явився. 20 січня 2023 року ОСОБА_1 надіслав на офіційну електронну адресу суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його терміновим відрядженням до Харківської області (а.с.7-10).

Наступне судове засідання було призначене на 14 лютого 2023 року об 09 год. 30 хв., про що завчасно було повідомлено ОСОБА_1 (а.с.11).

У судове засідання 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, та того ж дня, ОСОБА_1 надіслав на офіційну електронну адресу суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його відрядженням до Харківської області та укладенням ним договору з адвокатом для подальшого ознайомлення зі справою (а.с.12-13).

14 лютого 2023 року за результатами розгляду справи винесена оскаржувана постанова за відсутності ОСОБА_1 , якою визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, в якій роз`яснено строк і порядок її оскарження.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було оприлюднено 16 березня 2023 року.

З викладеного вбачається, що заяви, які направляв ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, подані шляхом електронного направлення на електронну адресу суду, а отже останній обізнаний про можливість моніторингу руху справи шляхом перевірки на сайті судової влади України або звернення до суду з відповідним клопотанням щодо результатів розгляду його клопотання від 14 лютого 20223 року про відкладення розгляду справи.

Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, та про розгляд справи в Голосіївському районному суді м. Києва, про призначені судом першої інстанції засідання, а тому повинен був цікавитись рухом справи, зокрема, брати участь в судових засіданнях, та подати заяву про отримання копії постанови за результатами розгляду до суду першої інстанції, однак тривалий час не цікавився її перебігом та результатом розгляду.

Крім того, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому ознайомитись з результатами розгляду справи по суті та оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 14 лютого 2023 року протягом строку на апеляційне оскарження, беручи до уваги ту обставину, що останній був обізнаний про розгляд справи 14 лютого 2023 року.

В суді апеляційної інстанції при дослідженні підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому ознайомитись з результатами розгляду справи по суті та оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 14 лютого 2023 року в межах встановленого законом строку апеляційного оскарження, а тому зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку не є поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали йому подати апеляційну скаргу своєчасно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановами Київського апеляційного суду від 03 травня 2023 року, 23 травня 2023 року, 15 червня 2023 року, 31 липня 2023 року судом апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року, а апеляційні скарги повернуто особі, яка її подала. Також доводи наведені в клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, є тотожними доводам наведеним в попередніх клопотаннях, яким судом апеляційної інстанції вже було надано відповідну правову оцінку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що будь-яких відомостей щодо розгляду справи на офіційному сайті суду не було, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості у встановлені строки оскаржити вказану постанову, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що останній цікався рухом справи, зокрема, заяви ОСОБА_1 про рух справи, про видачу копії постанови за результатами розгляду, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 14 лютого 2023 року.

Крім того, із наказу № 5/1/к/тр від 10 лютого 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні з 13 лютого 2023 року по 19 лютого 2023 року, при цьому, обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження починаючи з 19 лютого 2023 року скаржник в апеляційній скарзі не зазначав.

Із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови захисник Громніцького Л.П. звернувся лише 18 квітня 2023 року.

Оскільки ОСОБА_1 був обізнаний з місцем та часом розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, то його посилання про отримання копії оскаржуваної постанови його захисником лише 18 квітня 2023 року та обізнаність ОСОБА_1 у зв`язку з вжиттям органами державної виконавчої служби заходів примусового виконання, не може слугувати підставою для продовження строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Отже, ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку не наведені обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від його волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законом строк.

Будь-яких інших обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 або його захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду в межах встановленого законом строку апеляційного оскарження, у клопотанні про поновлення строку не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а, відтак, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року слід відмовити.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 КУпАП).

З огляду на викладене, у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук