"24" серпня 2023 р. Справа № 363/1872/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

12.01.2023 року о 23 год. 50 хв. в с. Нові Петріці по вул. Ватутіна,34 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, відсутність реакції зіниць очей на світло) огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку проводився лікарем наркологом висновок №185, чим порушив п. 2.9. а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 проти обставин, викладених в протоколі категорично заперечував, посилався на те, що він в АДРЕСА_2 надавав послуги таксі, чекав клієнтів, підійшли поліцейські і запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, він погодився і поїхали до лікарні, сдав сечу в контейнер, зробили аналіз, який показав вміст наркотичних засобів - амфетамін. Повідомив, що не згоден, наполягав на повторному огляді, свідки не залучались, відео фіксація всієї події не відбувалась лікарем огляд не проводився. При складанні протоколу права обов`язки не роз`яснювались.

Адвокат Харчук О.П. просив суд провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, посилаючись на те, що висновок є недопустимим доказом, оскільки медичного обстеження із лабораторним дослідженнями проведено не було, акт огляду не підписаний, а тому висновок № 185 від 12.01.2023 року є незаконним, протокол про адміністративне правопорушення містить не узгоджені між собою недоліки та неточності, а саме: місце складання протоколу зазначено адресу АДРЕСА_2 , час складання 23.15, хоча огляд проведено лише 23.54 і висновок видано 23.59, час вчинення зазначено 23.50 12.01.2023, тобто на час складання протоколу висновку про огляд № 185 ще не існувало, відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , вимоги інспектора щодо необхідності проходження огляду на стан сп`яніння є незаконними, оскільки ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні, ознаки які вказані поліцейським не є ознаками для наркотичного сп`яніння, поліцейським порушено процедуру застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, а саме не забезпечено безперервна відео зйомка, поліцейським не роз`яснено ОСОБА_1 його прав і обов`язків, в тому числі права на захист.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку:

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із матеріалів справи встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079544, який складений 12.01.2023 року о 23 год. 15 хв. містить необхідні у ньому відомості, ОСОБА_1 підписав протокол в графі роз`яснення прав і обов`язків, ознайомлений з місцем розгляду справи, власноруч написав пояснення по суті правопорушення, зазначено, що автомобіль передано ОСОБА_2 , в поясненнях зазаначив, що з висновком лікаря не згоден, лікар не перевіряла клінічної картини;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.01.2023 року о 22 год. 57 хв. із якого встановлено, що виявлено ознаки млява мова, не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Вишгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Київській області, які який підтверджує факт огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.01.2023 року № 185, яким лікарем ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває о 23.59 12.01.2023 року у стані наркотичного сп`яніння,

- зобов`язанням ОСОБА_1 від 13.01.2023 не керувати транспортним засобом на протязі 24 годин,

- інформацією щодо неодноразового вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, в тому числі за керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), за статтею 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України.

Суд дійшов висновку про доведеність перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджене даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акту хіміко-токсикологічних досліджень, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Одночасно є необґрунтованими твердження сторони захисту про недопустимість цих доказів. Судом, безпосередньо досліджені докази, якими підтверджується факт перебування ОСОБА_1 у наркотичному сп`янінні, він був доставлений до лікарні, в установленому порядку було видано направлення на огляд із метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведено відповідний медичний огляд, що підтверджується відібранням у ОСОБА_1 необхідних біоматеріалів (сечі), які використовувались для дослідження, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, а також підтверджено використання в медичній установі під час огляду комбінованого тесту на наркотики №5 для визначення наявності наркотичних речовин у сечі людини.

Ці обставини ОСОБА_1 не заперечував у суді.

Відповідно до п. 19 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) визначено, що акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Судом досліджені акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із якого вбачається, що огляд проводився лікарем ОСОБА_3 12.01.2023 о 23.54 годині; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складено лікарем ОСОБА_3 долучений до матеріалів провадження в оригіналі.

Та обставина, що акт не підписаний лікарем, не свідчить про недопустимість висновку як доказу, оскільки на достовірність і допустимість як доказу не впливає відсутність підпису в акті, складеного в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до Інструкції висновок виданий поліцейському, який доставив ОСОБА_1 на огляд, містить всю необхідну інформацію про огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, документ підписаний лікарем, скріплений його особистою печаткою та штампом медичної установи.

Також суд вважає безпідставними аргументи сторони захисту про те, що підтвердженням недопустимості як доказу висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, є використання не передбачених законодавством експрес тестів на наявність наркотичних речовин, які не можуть бути лабораторним обладнанням, а отже не можуть бути і лабораторним обстеженням, оскільки відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, крім того, відповідно до пунктів 3, 8, 15, 16 розділ у ІІІ вказаної Інструкції вбачається, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів), метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду. Тобто огляд особи щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а не приладом. Прилад лише фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння. Тому показники тесту не слід ототожнювати із поняттям «медичний огляд».

Суд вважає безпідставними доводи про те, що медичний огляд проводився неповно, без відібрання зразків крові, оскільки зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи. При цьому, зі змісту пунктів 12,13 Інструкції вбачається, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а дослідження біологічного середовища з використанням крові проводиться у тому випадку, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ, вказаних вище. Таким чином, відібрання крові для дослідження біологічного середовища не є обов`язковим під час проведення медичного огляду і проводиться за рішенням лікаря, який здійснює такий медичний огляд в межах повноважень, встановлених вищевказаною інструкцією. Зі змісту відеозапису вбачається, що лікарем медичного закладу під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння були застосовані різні методи дослідження, які у своїй сукупності надали право дійти до висновку про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння та за який лікар несе персональну відповідальність, передбачену законом.

ОСОБА_1 в суді підтвердив, що погодився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, поліцейський забезпечив доставку до закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, ОСОБА_1 прибув з поліцейськими до лікарні, де на відеозаписі зафіксовано проходження огляду.

Суд не бере до уваги доводи адвоката щодо необґрунтованості направлення ОСОБА_1 на огляд через зазначення поліцейським в документі ознак, які не є ознаками для наркотичного сп`яніння, оскільки поліцейським зазначено дві ознаки наркотичного сп`яніння відповідно до п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 ознаками наркотичного сп`яніння наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) , звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло , сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Посилання адвоката, що з наданих суду доказів не можливо встановити, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, суд не приймає, оскільки ОСОБА_1 в суді підтвердив, що він надавав послуги пасажирських перевезень таксі і чекав пасажирів, отже такі твердження захисника суперечать показам ОСОБА_1 .

Таким чином, даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що зазначені дії поліцейського відповідали вимогам закону.

Посилання на невідповідність дати та часу, зазначених в акті та висновку, даті та часу фактичного складення протоколу, у зв`язку з чим є недопустимими доказами, не заслуговують на увагу, в протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовані поліцейським факти, які підтверджені ОСОБА_1 , зафіксовано саме ті події, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення та відбувалися після цього, а також, що вказані події мають відношення саме до складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Посилання сторони захисту, що поліцейським не роз`яснено ОСОБА_1 його прав і обов`язків, в тому числі права на захист, суд не приймає, оскільки, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, в якому були роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Вишгородському районному суді підписаний ОСОБА_1 власноручно.

Посилання сторони захисту щодо відсутності відеозапису відтворення подій адміністративного правопорушення, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 5 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння), а тому працівниками поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не зобов`язані забезпечувати цей огляд за допомогою відеофіксації.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

Всі інші доводи ОСОБА_1 і його захисника суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначені ним порушення, не є суттєвими та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення,а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і не знайшли свого підтвердження.

За таких підстав, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вину у тому, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, доведено повністю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

При обранні стягнення суд враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не працевлаштований, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, 36, 124, 122-4, 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя С.В. Олійник