ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2944/23 Номер провадження 33/814/1522/23Головуючий у 1-й інстанції Овчаренко О. Л. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Владімірова Р.В.,

захисника-адвоката Орленка Р.Е.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Орленка Романа Едуардовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 липня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 липня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 16.03.2023 року, о 00:05 год. в м. Лубни по вул. Монастирській водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Хюндай Соната", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру Драгер 6810, результат позитивний 2,38% проміле.

Зазначені дії ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року (постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.03.23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП).

Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Орленко Р.Е., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову за ч. 2 ст. 130 та постановити нову, визнавши ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема вказує про відсутність зазначення в протоколі кваліфікуючої ознаки як то повторне вчинення адміністративного правопорушення протягом року, що не свідчить про скоєння адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, на що суд першої інстанції уваги не звернув та самостійно визначив кваліфікацію дій правопорушника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є: протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №397105 від 16.04.2023 за ч. 2 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями «згоден», роздруківка з алкотестеру Драгер з результатом проходження тесту з позитивним результатом 2,39% проміле, направлення на огляд водія до медичного закладу, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, роздруківка скоєних ОСОБА_1 адмінправопорушень, постанова Лубенського міськрайонного суду від 10.03.2023 щодо визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення,

Не заперечуючи факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апелянт, як на підставу скасування постанови суду, посилається на відсутність в фабулі протоколу кваліфікуючої ознаки скоєного правопорушення його повторності.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.2 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу, фабула вчиненого адміністративного правопорушення викладена без зазначення повторності вчинення протягом року, разом з тим працівниками поліції в протоколі вірно кваліфіковано дії водія саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В даному випадку правового значення має правильність кваліфікації дій порушника, яка зазначається в графі «чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП», що фактично і зазначено працівниками поліції при кваліфікації дій правопорушника.

Таким чином, особа, яка притягується до відповідальності усвідомлює своє обвинувачення, яке працівниками поліції в протоколі зазначено як ч.2 ст. 130 КУпАП, тому і захищатись має саме від такого обвинувачення.

Вказана кваліфікуюча ознака, яка має місце в діях водія ОСОБА_1 доводиться зібраними по справі доказами, а саме довідкою про адміністративну практику щодо керування ним транспортним засобом в стані сп`яніння 19.02.2023, постановою Лубенського міськрайонного суду від 10.03.2023 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з чим, апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелента про те, що суд самостійно змінив кваліфікацію дій правопорушника та безпідставно їх перекваліфікував з ч.1 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки саме така кваліфікація дій водія ОСОБА_1 вказана працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Як зазначалося вище, доказами, які свідчать про повторність скоєного ОСОБА_1 правопорушення протягом року є довідка, про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення та копія судового рішення.

Тобто, вказаними доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, доводиться повторність скоєного правопорушення протягом року, за яке передбачена відповідальність за ч. 2ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Орленка Романа Едуардовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна