Справа № 461/1200/23 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/1068/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2023 року,

встановив :

постановою Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Відповідно до постанови 16.02.2023 року о 18 год. 17 хв., у м.Львові на вул. Снопківській,36, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2023 року та закрити провадження у справі.

Апелянт вказує, що він дійсно відмовився проходити обстеження на стан алкогольного сп`яніння, однак ця відмова була пов`язана виключно з тим, що він не керував транспортним засобом. Стверджує, що спочатку він був пасажиром, а потім пішоходом.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні та переконливі дані про те, що він дійсно 16 лютого 2023 року керував транспортним засобом та зазначає, що транспортним засобом керувала виключного його дочка ОСОБА_2 .

Зазначає, що не може бути доказом його вини постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №418241 від 16.02.2023, оскільки чинне законодавство визнає преюдиційність лише судових рішень, а не будь-яких інших документів.

Вказує, що не мав можливості оскаржувати дії працівників поліції щодо складання протоколу, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення, як і дії працівників поліції, окремо не оскаржуються.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасника процесу.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №025061 від 16.02.2023; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 16.02.2023; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 16.02.2023; рапортом працівника поліції від 16.02.2023; відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції від 16.02.2023; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №418241 від 16.02.2023.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що ОСОБА_1 ствердно відмовився робити.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, його відмова від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом є безпідставними, оскільки факт керування транспортним засобом підтверджується письмовими поясненнями свідків, а також наявною в матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №418241 від 16.02.2023, яку ніхто у встановленому законом порядку не оскаржував.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції надав належну та обґрунтовану оцінку зазначеним доказам.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.