Справа №574/362/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.
Номер провадження 33/816/635/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Вернигори В.М., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Вернигори В.М. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 04 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 04 липня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн. за те, що 06 квітня 2023 року близько 02 год. 09 хв. в м. Буринь по вул. 8-го Березня керував авто без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 117164 від 06 квітня 2023 року, 06 квітня 2023 року близько 02 год. 09 хв. в м. Буринь по вул. 8-го Березня ОСОБА_1 керував автомобілем Джилі реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляд на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, провадження відносно ОСОБА_1 закрито.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, захисник особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Вернигора В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом або виконував функції водія. Так, останній у судовому засіданні заперечував факт керування ним автомобілем та пояснив, що чекав дядька, для відбуксирування транспортного засобу, який не міг рухатися у зв`язку із несправністю.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме підпункт п. 2.1 ПДР України було порушено останнім.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника Вернигори В.М. який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2023 року серії ААД № 117150;

- постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 651043 від 11 вересня 2022 року, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- довідки начальника ВПД № 1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, відповідно до якої ОСОБА_1 , за відомостями ГСЦ МВС, посвідчення водія не видавалося;

- відеозапису спеціально технічних засобів працівників поліції (бодікамер).

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Аргумент апелянта відносно того, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє з наступних підстав.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Зміст відеозапису, у якому зафіксовано рух транспортного засобу Джилі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджує, що на момент зупинки транспортного засобу на місці водія знаходився саме ОСОБА_1 .

Перебування останнього за кермом автомобіля, який знаходився на буксируванні, беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_1 вчиняв технічні дії для приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця та під час руху для зміни напрямку і швидкості, тобто керував транспортним засобом, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції розцінюються як неналежний спосіб захисту та намагання ОСОБА_1 уникнути від адміністративної відповідальності.

Доводи захисника про те, що у протоколі серії ААД № 117150 не зазначено підпункт п. 2.1 ПДР, який було порушено ОСОБА_1 , є безпідставними, оскільки вказаний протокол складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований.

Так, пункт 2.1 ПДР України, містить перелік документів, які повинен мати кожен водій механічного транспортного засобу, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У графі протоколу про адміністративне правопорушення «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», працівником поліції було зазначено у повному обсязі суть вчиненого ОСОБА_1 дій, а саме керування транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, повторно протягом року, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно не зазначення працівниками поліції підпункту п. 2.1 ПДР України, не спростовуює факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки фабула правопорушення викладена зрозуміло, із зазначенням конкретних дій правопорушника, як складові адміністративного правопорушення, визначеного ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Згідно із ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами у сукупності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 04 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Вернигори В.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.