Єд. унік. № 243/3292/23
Провадження № 3/243/2001/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 серпня 2023 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з БПП в м. Краматорськ та м. Слов`янськ УПП у Донецькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023 року о 01 годині 58 хвилин в м. Слов`янськ, по вул. Святогірській біля будинку № 121 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda 323 F н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом надіслання судової повістки-повідомлення за допомогою SMS повідомлення на номер мобільного телефону. Причини неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Крім того, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаним про перебування справи про адміністративне правопорушення у відношенні нього в суді, тобто, повинен проявляти зацікавленість у результатах її розгляду, але цього не зробив, що свідчить про його намагання уникнути явки до суду.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Також слід зазначити, що у разі, коли особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, відмовляється підписати протокол, у ньому робиться відповідний про це запис, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які долучаються до протоколу.

Разом з тим, ОСОБА_1 , відмовившись від підпису протоколу, жодних пояснень чи зауважень до протоколу не надав та суду до початку судового засідання не долучив.

За вказаних обстави суд вважає можливим розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП та не порушує гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Суд, дослідивши наявні у справі про адміністративне правопорушення матеріали, надавши їм належну і всебічну правову оцінку, як окремо кожного доказу, так і у сукупності, дійшов до наступного.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 203662 від 19.07.2023 року; досліджених в судовому засіданні в хронологічному порядку відеозаписів, на яких зафіксовано фактичні обставини подій, а саме, з моменту початку руху автомобіля Mazda 323 F н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 і до моменту його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Аналізуючи поведінку ОСОБА_1 , що зафіксована на вищевказаних відео файлах, суд звертає увагу на те, як ОСОБА_1 спочатку відмовився їхати до спеціальної медичної установи м. Добропілля та погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але, раптово відмовився від продування алкотетсеру «Драгер» на місці зупинки, обґрунтовуючи це тим, що він взагалі не керував транспортним засобом, а йшов пішки у стані алкогольного сп`яніння по узбіччю вулиці до розташування своєї військової частини і вирішив посидіти в салоні автомобіля, який було припарковано біля дороги.

Вищевказані обставини суд розцінює як намагання ОСОБА_1 будь яким чином уникнути відповідальності, позбутися переслідування патрульної поліції та за можливості будь-яким чином змінити пов`язану з вчиненням правопорушення подію, шляхом створення штучних обставин цієї події або зміни її дійсних обставин.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КУпАП і кожна ця підстава, як окремо так і у сукупності з іншими, утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підставі вищевикладених фактичних обставин, суд вважає доведеним факт не виконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5. ПДР України, а тому, провина останнього у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та обставин що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, в судовому засіданні не встановлено.

При обранні міри адміністративного стягнення, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, те, що умисні протиправні дії правопорушника свідчать про підвищену суспільну небезпеку та про небезпеку для інших учасників дорожнього руху, суд приходить до переконання, що відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно обрати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таке стягнення на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», правопорушник звільняється від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 280, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на рахунок отримувача: UA0005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/Дон.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков