ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1278/23 Номер провадження 33/814/1477/23Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 19 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 19 червня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, водій ОСОБА_1 , 12.05.2023 керував транспортним засобом Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами на підставі постанови від 06.12.2021 ВП №57089893, чим порушив вимоги ст. 31-1 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що не знав як про існування виконавчого провадження, так і про обмеження його у праві керування.

Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів щодо його обізнаності про обмеження в праві керування.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, водій ОСОБА_1 , 12.05.2023 керував транспортним засобом Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами на підставі постанови від 06.12.2021 ВП №57089893, чим порушив вимоги ст. 31-1 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 433921 від 12.05.2023, копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ВП №57089893 від 06.12.2021.

Під час розгляду справи як в суді першої інстанції так і при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався як на підставу скасування постанови суду неповідомлення його про існування наявного тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами.

Між тим, вказане твердження не можна розглядати як підставу для звільнення останнього від покарання, визначеного ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки притягнутий був обізнаний про існування виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина.

В судовому засіданні апелянт підтвердив, що дійсно в нього існує заборгованість по несплаті аліментів, які він як боржник не сплачував більше року.

Вказував, що не цікавився станом та розміром своєї заборгованості, з державним виконавцем не спілкувався.

Пояснював утворення заборгованості відсутністю в нього доходів, з яких було б можливо здійснювати утримання.

Таким чином, ОСОБА_1 станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення був особою, щодо якої існувало не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, застосоване державним виконавцем до боржника.

Як вбачається із доданого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, підставою для перевірки документів у водія ОСОБА_1 було порушення останнім Правил дорожнього руху. Поліцейськими при перевірці документів водія, встановлено, що водій обмежений у праві керування транспортними засобами.

Водій працівникам поліції пояснив, що має місце стягнення з нього аліментів колишньою дружиною, разом з тим твердження апелянта про те, що він не був обізнаний про наявність постанови державного виконавця, якою його було обмежено в праві керувати транспортними засобами, що свідчить про відсутність в його діях умислу, є безпідставними, оскільки сам факт керування транспортним засобом при встановленому тимчасовому обмеженні у здійсненні такого права є самостійним складом правопорушення, за що передбачено адміністративну відповідальність. Обізнаність особи про таке обмеження не потребує доведення під час виявлення складу такого правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до незгоди апелянта з постановою суду першої інстанції та спрямовані на уникнення правопорушником покарання за скоєне ним правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна