Справа № 191/2013/23
Провадження № 3/191/812/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Синельниківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області відносно :

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серія НОМЕР_1 від 18.11.2020 рок, працюючого: ТОВ «Біосфера», вантажник, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 08.05.2023 року о 12 год. 50 хв. в Синельниківському районі по а/д Т-0401 Дніпропетровськ Мелітополь км 62 ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 , маючи явні ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, підтримав викладені в клопотанні обставини. Просив суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Красюк І.В. надав письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого посилався на наступні порушення під час складання протоколу.

Право та умови зупинки транспортного засобу працівниками поліції регулюється статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Матеріали адміністративної справи, в тому числі і протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 492209 від 08.05.2023 року, не містять посилання на жодну законну підставу, передбачену ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яка би надала право поліцейським зупинити транспортний засіб ВАЗ-2101 н.з. НОМЕР_2 .

Вже сам факт того, що відносно нього поліцейськими не було складено жодного документу, який би підтверджував законність зупинки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», робить зупинку поліцейськими неправомірною, безпідставною і як таку, що була здійснена без законних на те підстав, що також суперечить Закону України «Про дорожній рух» й ПДР України.

Також і матеріали адміністративної справи, що перебуває у Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області не містять документальних підтверджень правомірності його зупинки працівниками поліції.

Тому у нього є підстави вважати, що всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі і процедура огляду його, як водія на стан сп`яніння є неправомірними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».

В той же час в матеріалах адміністративної справи маються лише декілька фрагментів відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, якими не зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ-2101 н.з. НОМЕР_2 саме під керуванням ОСОБА_1 , момент його зупинки, причини та підстави зупинки, інформування водія у відповідності до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже поліцейський має обов`язок зафіксувати на службову відео камеру безпосередньо рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху автомобілю саме особою.

Зокрема вказані вище фрагменти, що маються в матеріалах адміністративної справи не фіксують факту роз`яснення водію прав перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП.

Фактично працівниками поліції не були ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема не було роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів наявність доказів його вини та свідчи про істотне порушення його прав на захист при складанні протоколу в подальшому протоколу.

Працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що вони здійснять вилучення його транспортного засобу та помістять його на штрафний майданчик, а також здійснять вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Однак, всього цього можливо бути уникнути, якщо він погоджується на той розвиток подій, який йому запропонують поліцейські.

Розвиток подій, запропонований поліцейськими полягав в тому, що вони складають необхідні документи, запрошують свідків та під відеозапис задаватимуть йому певні питання, відповідь на які від його повинна бути «ТАК», тобто ним повинні будуть бути позитивно схвалені слова на дії поліцейських.

В свою чергу, він, достовірно не знаючи своїх прав, зокрема права на захист, а також не володіючи інформацією про те, які саме повноваження щодо нього в даному випадку мають поліцейські, погодився на їх пропозицію.

Таким чином, після прийняття ним пропозиції, поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення, де вказано, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від освідування, пояснення від його імені, де він підтверджує ці обставини, акт відмови від освідування на місці зупинки, направлення для освідування до закладу охорони здоров`я, де зазначено, що він відмовився, письмова пам`ятка про його права та обов`язки з якими його ніхто не знайомив, а також запрошено двох свідків.

Після складення документів та запрошення свідків, було включено відеозапис, яким було зафіксовано, що відносно нього вже складено протокол, вже відібрано письмове пояснення, були сформульовані йому питання у присутності свідків таким чином, на які йому необхідно було відповісти «ТАК».

Матеріали адміністративної справи не містять відеодоказів того, що він є саме тією особою, що керувала транспортним засобом.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets V. Ukraine), з відсипанням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від ЗО травня 2013 року, заява N936673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

3 огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Вважає, що рапорт поліцейського відповідно до ст. 251 КУпАП не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічний висновок було також зроблено і в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.

Отже, з урахуванням обставин за яких було складено матеріали адміністративної справи, відповідно до ст. 251 КУПАП вони не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а ті, що маються, здобуті у незаконний спосіб, складені з порушенням діючого законодавства, а їх зміст не відповідаю фактичним даним і містить недостовірну інформацію.

Просить суд провадження у справі № 191/2013/23 про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Красюка І.В. та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Зі змісту протоколу серії ААД №492209 від 08.05.2023 року вбачається, що08.05.2023 року о 12 год. 50 хв. в Синельниківському районі по а/д Т-0401 Дніпропетровськ Мелітополь км 62 ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 , маючи явні ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Зі змісту направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

На відео зафіксовані події, згідно яких інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Інспектор поліції оголосив зміст протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому процесуальних прав, згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, інспектором не роз`яснено, не повідомлено які правила дорожнього руху він порушив, тобто не роз`яснено причину зупинки транспортного засобу. Крім того, не зафіксовано, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом.

Отже, працівником поліції складений протокол за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами.

Зупинка водія поліцією «просто так» не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний.

Як було встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому в його діях відсутня подія та склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме : відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, ст. ст. 251, 283, 247, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. В. Прижигалінська