Справа № 944/3602/23 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 33/811/1035/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року,

встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою 16 травня 2023 року о 20 год 10 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», територія Яворівського району Львівської області перебуваючи в загальній черзі транспортних засобів, що слідували на виїзд з України на автомобілі марки «Ford», номерний знак НОМЕР_1 , громадянин України ОСОБА_1 , діючи у складі групи з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 створював перешкоди для виконання службових обов`язків працівників контрольних органів прикордонного контролю, на вимогу військовослужбовців Державної прикордонної служби України відмовлявся покидати транспортний засіб марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 та зону прикордонного контролю. На законні вимоги старшого прикордонних нарядів не реагував, чим порушив вимоги абзацу 4 п.2.9 наказу адміністрації Державної прикордонної служби України №627 від 29 серпня 2011 року, чим вчинив порушення, передбачене ч.2 ст. 185-10 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження вищенаведеної постанови, скасувати та винести нову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування покликається на те, що постанова є незаконною і не обґрунтованою.

Вказує, що 16.05.2023 близько 19 год. на території Польщі у м. Будомеж ним нічого не було порушено: автомобіль був оглянутий прикордонниками і митниками, кого треба було попросили вийти з машини, вийшли, сказали подати у віконце закордонний паспорт, сказали сісти, зібрали у всіх хто був в автомобілі закордонні паспорти і коли їх треба було вже повернути і пропустити автомобіль до польської сторони, над ними почали знущатись, вимагати ще раз вийти, потім всіх чоловіків витягли з авто і надягли наручники та по одинці тримали в катівнях 8 з половиною годин.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже чинність цього закону діє під час і за місцем вчинення правопорушення за ст. 8, проте пункт пропуску Грушів розташований на території іншої держави, а саме Польщі м. Будомеж, що суперечить чинному законодавству.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення №283331 по справі № 944/3603/23 за ч.2 ст. 185-10 КУпАП складений 16.05.2023 року від імені державного органу Державної прикордонної служби, однак не містить Державних символів України, Державного Герба України, а тому є незаконним.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вказує, що суд першої інстанції не надсилав копії постанови на його адресу, а дізнався про наявність такої лише 04 липня 2023 року з сайту Судова влада.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинену групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення є відкрита відмова виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування.

Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст.20 Закону України «Про Державну, прикордонну службу України».

Пункт 6 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачає, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право самостійно, а в разі перебування транспортних засобів, товарів та інших предметів, що переміщуються через державний кордон України, під митним контролем - разом з митними органами проводити відповідно до законодавства огляд, у разі потреби - і супроводження зазначених транспортних засобів, товарів та предметів.

У відповідності до ст. 34 вказаного Закону непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній, а саме: протокол 3хРУ №283327 про адміністративне правопорушення від 16 травня 2023 року, протокол про адміністративне затримання від 16 травня 2023 року, рапорт інспекторів прикордонної служби від 16 травня 2023 року, відеозаписом подій, які мали місце 16 травня 2023 року, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративні правопорушення серії 3хРУ №283327 від 16 травня 2023 року, складений щодо ОСОБА_7 уповноважено на те особою, за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, та особи-порушника.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене нею правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова є незаконною та необгрунтованою, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 у виді штрафу, накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич