Справа № 489/4613/23
Провадження № 3/489/1799/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

05 вересня 2023 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №416703 від 04.08.2023 ОСОБА_1 інкримінується, що 04.08.2023 о 23.11 год. в м. Миколаєві по вул. Свиридова, 2, він в порушення вимог п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху керував транспортним засобом "Таврія Нова ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, встановленого в ході проведення поліцейським огляду на місці з допомогою спеціального технічного засобу «Алкотест», який після проведення тесту мав цифровий показник 2,28 проміле алкоголю в крові, що підтверджено результатом тесту №1915 від 04.08.2023.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Від його захисника надійшла заява про розгляд справи в їхню відсутність та письмові заперечення проти протоколу, згідно з якими ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин; він був не згоден з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу; його не було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, щоб мати можливість викласти свої заперечення з приводу інкримінованого діяння.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; тест № 1915 від 04.08.2023; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського; довідку відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області), суддя приходить до таких висновків.

Згідно з п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч.2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 5, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, відповідно до наведених вище норм огляд водія на стан алкогольного сп`яніння є складною юридичною сукупністю та має складатись з такої послідовності: виявлення у водія ознак сп`яніння, проведення огляду на місці зупинки та в разі незгоди водія з результатами такого огляду чи відмови від такого огляду на місці зупинки пропозиція на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому заперечення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин є непереконливими та повністю спростовуються дослідженими суддею доказами, зокрема відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем, після чого зупинив його, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію та почав спілкування з поліцейськими та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу.

З письмових заперечень ОСОБА_1 вбачається, що останній не погоджувався з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу та протокол про адміністративне правопорушення складався в його відсутність, внаслідок чого він був позбавлений можливості ознайомитися з його змістом та викласти свої заперечення проти інкримінованого правопорушення.

Вказані твердження сторони захисту не спростовані жодними належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Навпаки з відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення поліцейські складали без участі ОСОБА_1 , не дали йому можливість ознайомитися з протоколом, викласти свої пояснення, не роз`яснили йому права, гарантовані ст. 268 КУпАП. Також вказаним відеозаписом не підтверджується те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу та чек-тесту результатів тестування, про що вказано у вказаних документах. Навпаки, з відеозапису вбачається, що поліцейські складали вказані документи без участі ОСОБА_1 , який невдовзі залишив місце зупинки транспортного засобу, не будучи ознайомлений зі змістом складених відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та чек-тесту результатів тестування.

Крім того, факт незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки підтверджується змістом доданого до протоколу акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в графі «З результатами згоден» відсутній підпис ОСОБА_1 . Натомість зазначення у вказаному акті про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису спростовується письмовими запереченнями ОСОБА_1 , а також відомостями з відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського про те, що поліцейські жодним чином не надали можливості ОСОБА_1 ознайомитися зі змістом складених відносно нього документів та підписати їх.

При цьому з дослідженого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався з результатами огляду на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу, оскільки на поставлене йому одним поліцейським запитання про те, чи він погоджується з результатами проведеного огляду, інший поліцейський не дав можливості надати особі чітку відповідь, а одразу пішов до службового автомобіля складати протокол про адміністративне правопорушення, який, як зазначено вище, був складений без участі такої особі.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 був не згоден з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці з допомогою спеціального технічного засобу, тому останній, враховуючи вказані заперечення проти результатів огляду на місці, повинен був запропонувати йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я та у випадку незгоди останнього, вказане свідчило б про відмову особи від огляду на стан сп`яніння та мало б наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за порушення п. 2.9.а ПДР України за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що особа була не згодна з результатами проведеного на місці зупинки огляду на стан сп`яніння, а поліцейські не забезпечили проведення її огляду в найближчому закладі охорони здоров`я - тому вказаний огляд є недійсним.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою його складення відносно ОСОБА_1 є саме результати огляду останнього на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу, з якими особа була не згодна, а тому дані спеціального технічного засобу не можуть бути доказом перебування особи в стані алкогольного сп`яніння при її незгоді з результатами такого огляду. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні інші матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Системний аналіз вказаних положень КУпАП вказує на те, що підставою порушення відносно особи провадження про вчинення нею адміністративного правопорушення є складення уповноваженою посадовою особою відносно такої особи протоколу про адміністративне правопорушення, який, виходячи з імперативності положень ст. 254 КУпАП, в обов`язковому порядку має бути складений в присутності особи, яка вчинила правопорушення.

Проте з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що всупереч вимогам ст. 256 КУпАП він був складений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого їй не були роз`яснені права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, копія протоколу не була вручена особі, внаслідок чого вона була позбавлена права бути обізнаною про порушення відносно неї справи про притягнення до адміністративної відповідальності, щоб мати змогу захищатися від висунутого їй звинувачення, користуючись наданими їй законом правами.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням вимог статей 254, 256 КУпАП та зазначені порушення не можуть бути усунуті в судовому засіданні, що свідчить на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону і не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, та до протоколу не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко