Провадження № 3/127/3017/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 04.04.2023 о 12.44 год. на перехресті вул. Гніванське шосе Юзвинська в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Маз, д.н. НОМЕР_1 , на нерегульованому перехресті, де організований круговий рух, позначеному знаком 4.10, не надав переваги в русі автомобілю марки Skoda, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який вже рухався по колу. Внаслідок цього відбулось зіткнення транспортних засобів, що призвело до їх пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він рухався по кільцю, на яке він виїхав першим. У подальшому автомобіль марки Skoda виїхав на кільце, коли він вже закінчував рух по кільцю. Зазначений автомобіль допустив зіткнення з керованим ним автомобілем у заднє ліве колесо передньою частиною.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він їхав з міста у Агрономічне. Перед виїздом на перехрестя з круговим рухом він переконався у відсутності інших транспортних засобів. Коли він був на кільці, побачив, що на кільце виїжджає автомобіль марки Маз, тому він почав гальмувати, але відбулось зіткнення. До зіткнення він по кільцю проїхав приблизно 24 м. Якби він не почав гальмувати, удар відбувся б у передню або середню частину автомобіля Маз. Слідів гальмування немає, оскільки він рухався з невеликою швидкістю у з метою попередження зіткнення почав зміщатись трохи в сторону. Водій автомобіля Маз проїхав приблизно 7 м зі значно меншою швидкістю, ніж керований ним автомобіль.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , думку їхніх захисників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.11 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з пунктом 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення надані схема ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, захисник Джурука В.В. надав суду фотозображення місця зіткнення транспортних засобів та виявлених у них пошкоджень. Також суд з урахуванням думок учасників судового провадження призначив у справі відповідну експертизу, однак за результатами її проведення експерт однозначної відповіді на поставлені перед ним питання не надав і повідомив суду, що встановлення факту недотримання вимог ПДР залежить від того, чиї саме показання брати за основу, як правдиві. Саме тому суд вважає, що оцінка доказів має відбутись у їх сукупності відповідно до приписів статті 252 КпАП.

Отже, як суд зазначив вище, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання не порушення ОСОБА_1 вимог підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.11 ПДР, зміст яких судом викладений вище. З наданих суду матеріалів випливає, що автомобіль марки Skoda передньою лівою частиною допустив зіткнення із задньою частиною правого заднього колеса автомобіля марки Маз. Не вдаючись до аналізу дотримання вимог ПДР водієм автомобіля марки Skoda, суд вважає за доцільне зауважити, що такі ушкодження транспортних засобів дають підстави поставити під сумнів показання ОСОБА_2 щодо черговості виїзду на перехрестя, де організований круговий рух. Крім того, пунктом 12.3 ПДР визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. А зі змісту пункту 1.4 ПДР випливає, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Надані суду матеріали, на переконання суду, свідчать про те, що ОСОБА_1 не мав об`єктивної можливості попередити зіткнення автомобілів шляхом виконання вимог пункту 12.3 ПДР. Вище суд зауважив, що надані суду матеріали дають правові підстави постановити під сумнів показання ОСОБА_2 щодо черговості виїзду на перехрестя, де організований круговий рух.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у недотриманні приписів підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.11 ПДР. Натомість суд, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, дійшов до переконання, що посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на недотримання ОСОБА_1 зазначених вимог ПДР безпідставне. Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: