Провадження № 3/127/7017/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2023 о 17:20 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого брата ОСОБА_2 , а саме: нецензурно лаявся, завдавав удари, чим міг завдати шкоду його здоров`ю.

17.08.2023 о 19:30 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив насильство психологічного та фізичного характеру (ображав нецензурною лайкою, наносив удари) відносно свого брата ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ТЗПсК № АА317768 від 17.08.2023 та міг завдати шкоду психічному та фізичному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в скоєні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з братом та матір`ю. Зазначив, що жодних правопорушень, у тому числі і домашнього насильства не вчиняв, натомість його брат ОСОБА_2 постійно провокує конфлікти з ним, умисно та штучно створює конфліктні ситуації, щоб його скомпроментувати.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що 17.08.2023 його брат ОСОБА_1 повернувся додому в нетверезому стані та справив нужду на його автомобіль. Він зробив брату зауваження, на що брат відреагував дуже агресивно, почав виражатися в його сторону нецензурною лайкою та побив.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з огляду на наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає настання відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Судом враховано, що психологічне насильство це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, у тому числі щодо третіх осіб, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе або завдається шкода психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо його невинуватості, так як дані пояснення спростовуються матеріалами справи та поясненнями потерпілого.

Вина ОСОБА_1 доводиться протоколами про адміністративне правопорушення, письмовими та усними поясненнями потерпілого, а також іншими матеріалами справи.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування фактів вчинення правопорушень з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно брата ОСОБА_2 , а також порушення вимог ТЗПсК № АА317768 від 17.08.2023.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1 вперше вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлені. Таким чином, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив адмінправопорушення, які могли потягти настання фізичної або психологічної шкоди, суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення особою аналогічних правопорушень до ОСОБА_1 за доцільне застосувати адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу.

Згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути 536,80 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 173-2, 221, 268, 277, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 170 (сто сімдесят) грн. на користь держави.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 340 (триста сорок) грн. 00 коп. на користь держави.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 340 (триста сорок) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: