Справа № 383/1401/23
Номер провадження 3/383/725/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого викладачем, за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.51 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР №654499 від 17.08.2023 року вбачається, що 12.08.2023 року близько 20:29 год. ОСОБА_1 перебуваючи в магазині «Варто» в м.Бобринець, вул. Незалежності, 109, таємно викрав з полиці магазину «Морозиво Рудь 100%», вагою 1кг. вартістю 166 гривень без ПДВ за кг., чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 51 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, пояснивши, що приблизно 12.08.2023 року у вечірній час купував продукти харчування в магазині «Варто», що розташований в місті Бобринець Кропивницького району, який облаштований касами самообслуговування. Так, набравши продукти в торгівельному залі до корзини провів обрані товари через касу самообслуговування, які оплатив, за результатом чого отримав чек, та залишив магазин. Після оплати значної кількості продуктів в касі самообслуговування придбаний ним товар з його переліком за чеком не звіряв. Припускає, що можливо в цей день купував морозиво та через необачність міг його не провести через касу за допомогою штрихкоду, з огляду на велику кількість куплених товарів, однак після оплати товару до нього жодних зауважень від працівників магазину, в тому числі охорони, не було. Купує продукти в магазині «Варто» майже щодня втому числі і морозиво. Однак лише згодом майже через тиждень від дня можливої події до нього під час чергового перебування в магазині «Варто» звернувся працівник магазину з питанням відшкодування вартості неоплаченого морозива в десятикратному розмірі, з чим він категорично не погодився. Також 17.08.2023 року йому показали відеозапис події з якого можливо лише встановити відвідування ним магазину, однак саму неоплату морозива чітко не зафіксовано. Для врегулювання спірної ситуації запропонував оплатити вартість морозива за ціною його продажу магазином, однак потерпілий відмовився. Його пояснення є правдивими. Умислу на крадіжку не мав.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні від надання пояснень відмовився так як все, що йому відомо зазначено в його письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу і події адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, надано наступні докази, а саме:

вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення серії АПР №654499 від 17.08.2023 року з поясненнями ОСОБА_1 про те, що правопорушення вчинив ненавмисно, при покупці був великий перелік товарів в корзині і можливо не сплатив за морозиво (а.с.2);

рапорт про надходження 17.08.2023 року о 11:59 повідомлення зі служби 102 про те, що охоронцем магазину варто по відеокамерах було з`ясовано, що 12.08. було викрадено морозиво, кривдника затримали зараз, просять наряд (а.с.4);

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.08.2023 року про прийняття усної заяви від ОСОБА_2 про те, що 12.08.2023 року перебуваючи на робочому місці на камерах відео спостереження було виявлено, що ОСОБА_1 на касі самообслуговування о 20:30 12.08.2023 року не здійснив оплату за морозива вагою 1кг в сумі 115 грн. (а.с.5);

письмові пояснення ОСОБА_2 від 17.08.2023 року згідно яких пояснив, що працює охоронцем в магазині «Варто» в м.Бобринець та перебуваючи на робочому місці переглядав камери відео спостереження та виявив, що 12.08.2023 року близько 20:29 год. чоловік, який купував продукти харчування та не розрахувався за морозиво 100% фірми ОСОБА_3 . 17.08.2023 року в обідній час він перебував на робочому місці та серед покупців впізнав даного чоловіка, яким виявився ОСОБА_1 житель м.Бобринець та викликав поліцію по лінії 102 (а.с.7);

довідку про інвентаризацію товарів на складі №000335 від 12.08.2023 року, згідно якої морозиво Рудь 100% 1кг коштує без ПДВ 166 грн. (а.с.8) на підтвердження розміру шкоди;

письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.08.2023 року згідно яких 12.08.2023 року близько 20:29 год. після робочого дня він разом зі своєю дружиною вирішили заїхати в магазин «Варто» в м.Бобринець та купити продукти. Підійшовши до каси самообслуговування розрахувався за куплений товар та продукти харчування, серед яких також було морозиво Рудь 100% вагою 1кг., вартістю 114 грн. 99 коп. Оплативши товар вони не перевірили чек всього купленого та вказаного. 17.08.2023 року близько 11:30 год. він разом з дружиною знову прийшов купити продукти харчування в магазин «Варто» де в подальшому до нього підійшов охоронець «Варто» та пояснив, що 12.08.2023 року близько 20:29 год. він вчинив дрібну крадіжку (а.с.6).

Відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП встановлена за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З суб`єктивної сторони дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона немає ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками є корисливий мотив та корислива мета. Усвідомлення характеру свого діяння передбачає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення (значущість об`єкта і предмета посягання, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення та інші обставини), а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Відсутність усвідомлення може свідчити про відсутність умислу. Воля особи має бути спрямована на настання суспільно шкідливого наслідку. Тобто дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки неможливо вчинити з необережності.

Матеріали справи не містять доказів усвідомлення ОСОБА_1 під час оплати товарів в касі самообслуговування тієї обставини, що він не розрахувався за наявне серед інших товарів морозиво, бажав посягнути на чужу власність (морозиво) та настання шкоди для потерпілого. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 під час здійснення покупки 12.08.2023 року був виданий магазином фіскальний чек, матеріали справи не місять його копії, як і не місять відеозапису самої події. Отже, фактично обвинувачення ґрунтується на письмових поясненнях охоронця магазину - ОСОБА_2 , який стверджує, що бачив подію під час перегляду камери відеоспостереження, однак до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис події не додавався.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, як і доказів на спростування необережної форми вини, про яку стверджує ОСОБА_1 . Крім того, не містять матеріали справи також докази на спростування сумнівів ОСОБА_1 щодо існування самої події неоплати морозива в касі, незважаючи на їх занесення до протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень.

З доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що факт дрібного викрадення чужого майна ОСОБА_1 не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Отже, за результатами судового розгляду суд дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки за зазначених в протоколі обставинах.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

На підставі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказані обставини свідчать, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого поліцейський дійшов передчасного висновку про наявність підстав стверджувати про вчинення ОСОБА_1 дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки та складення відносно останнього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

З огляду на те, що з урахуванням вимог ч.2 ст.251 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 дрібного викрадення чужого майна (морозива) шляхом крадіжки, так як не доведено ні об`єктивна, ні суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 266, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №383/1401/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.В. Бондаренко