ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/249/23

Провадження № 33/4820/483/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., перевіривши апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Довгаля С.В. на постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює в Хмельницький РОВР,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини.

За постановою суду 02.03.2023 року о 10 год. 03 хв. в м. Деражня по вул. Миру, 220, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21074 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота, розширені зіниці очей, почервоніння шкіряного покриву обличчя). Від проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536,80 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження наведеної постанови, скасувати судове рішення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що ОСОБА_1 та він участі у розгляді справи не приймав, а копію оскаржуваної постанови отримав ОСОБА_1 лише 21 липня 2023 року, а тому вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до статті 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі статті 289 КУпАП, скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього можливості реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Крім того, нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту ухвалення постанови.

Під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та апеляційною скаргою на предмет відповідності її вимогам КУпАП було встановлено, що судом вживалися всі необхідні заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та захисника про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи свідчить довідка про доставку електронного листа та довідка про доставку SMS, з яких вбачається, що вони були повідомленні про розгляд справи призначений на 15:00 23.06.2023, 05.05.2023, однак на вказану дату у судове засідання не з`явилися (а.с.а.с.28, 29).

ОСОБА_1 був обізнаний про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, а про призначення розгляду справи були повідомленні правопорушник і захисник, а тому вони не були обмежені у конституційних правах, окрім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду, тож захисник мав об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення щодо ОСОБА_1 вже після судового розгляду і у визначений ст.294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини та викладених вище обставин, доходжу висновку, що захисник знав, що стосовно нього складені протоколи про адміністративні правопорушення, на коли призначено розгляд справи, подав клопотання про закриття адміністративного провадження, але не цікавився результатами розгляду справи та оскаржив постанову з пропуском строку на апеляційне оскарження, поважних причин пропуску строку при цьому не навівши.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга захисника, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, оскільки хоча ОСОБА_1 та захисник і не були присутніми в судовому засіданні 23.06.2023 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, однак вони були обізнані про час та місце судового розгляду провадження. 23.06.23 року ОСОБА_1 та його захисник Довгаль С.В. звернулися до суду з заявами про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та просили розглянути провадження у їх відсутності. Суд, розглянувши провадження у відсутності сторони захисту. Наведені обставини безумовно свідчать про те, що ОСОБА_1 та його захиснику було достеменно відомо про час та місце розгляду судом провадження та про ухвалення судового рішення. Судом також встановлено, що апеляційна скарга подана захисником до суду першої інстанції 31.07.2023 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження, в апеляційній скарзі та у клопотанні захисник не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Таким чином, вважаю необхідним відмовити адвокату Довгалю С.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами статті 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Довгалю С.В. у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя