Номер провадження: 33/813/65/23
Номер справи місцевого суду: 504/889/22
Головуючий у першій інстанції Сафарова А.Ф.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Воронової Є.Р., захисника Александрова Д.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою комунікаційної платформи «EASYCON» апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 18 лютого 2022 року о 08 годині 30 хвилин за адресою: Одеська область, с. Ліски, вул. Заболотного, 73, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, червоні очі, хитка хода.

Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, а також від продуття алкотестеру ««Drager» на місці зупинки транспортного засобу відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5) Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру ««Drager», результат якого був 0,24 проміле, однак даний факт не був відображений у постанові поліцейським.

Крім того, ОСОБА_1 вказав, що матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення водія на визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я.

Крім того зазначив, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, зроблений на мобільний телефон поліцейського та не може бути використаний, як доказ.

Суд першої інстанції не допитав свідків та інспектора поліції, про допит яких неодноразово заявляв клопотання ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Александров Д.О. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, співробітники поліції долучили наступні матеріали (докази): протокол серії АДД №3222647; довідку про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягався; відеозапис події; а також письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №322267 убачається, 18 лютого 2022 року о 08 годині 30 хвилин за адресою: Одеська область, с. Ліски, вул. Заболотного, 73, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, червоні очі, хитка хода.

Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, а також від продуття алкотестеру ««Drager» на місці зупинки транспортного засобу відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5) Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.266 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

З дослідженого протоколу убачається, що свідками правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 були громадяни ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані особи були безпосередньо зазначені в якості свідків в протоколі про адміністративне правопорушення, а також в матеріалах справи містяться їх письмові пояснення, записані працівниками поліції з їх слів.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року наголошується, що за загальним правилом пункти 1 і 3 «d» статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі та безпосередньо під час апеляційного розгляду наполягав, що під час зупинки його транспортного засобу поліцейськими та під час оформлення протоколу не були присутні будь-які свідки. Зазначав, що протокол в цій частині та пояснення свідків сфальсифіковані поліцейськими.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №322267, задля забезпечення принципів безпосередності дослідження доказів, рівності сторін перед судом і змагальності, апеляційним судом були здійсненні заходи щодо виклику вищевказаних свідків в судове засідання для їх безпосереднього допиту під час апеляційного розгляду.

Разом з тим, за адресами вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення свідки не проживають, в зв`язку з чим судові виклики їм вручені не були, а інші засоби зв`язку, зокрема номера їх мобільних телефонів в протоколі не зазначені.

Вказані обставини на переконання апеляційного суду обґрунтовано ставлять під сумнів взагалі існування вказаних свідків.

При цьому діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання щодо здійснення приводу свідків у судові засідання з розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що судом не було встановлено місцезнаходження зазначених в протоколі свідків та вони не були допитані безпосередньо судом під час апеляційного розгляду справи відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недопустимими доказами, оскільки у суду виникли сумніви у самому існуванні вказаних свідків та автентичності наданих ними пояснень.

З огляду на вказане апеляційний суд також ставить під сумнів і фактичні обставини правопорушення, викладені в протоколі ААД №322267 відносно ОСОБА_1 .

Щодо наявного в матеріалах справи відеозапису апеляційний суд зазначає, що він був зроблений на невстановлений пристрій, його тривалість становить приблизно 20 секунд і відповіді ОСОБА_1 на запитання поліцейського викликають сумніви в тому, що він давав їх за власною волею.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, п.5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Крім того вказана Інструкція містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними пристроями.

Також, слід зазначити про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не містить позначок дати, часу і місця його здійснення, як того вимагає вищевказана відомча Інструкція.

За таких обставин апеляційний суд визнає наявний в матеріалах справи відеозапис недопустимим доказом.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, в порушення пункту 8 Розділу ІІ «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними та недопустимими, а тому вони не можуть бути покладені в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1) ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, оскаржену постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.1) ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1) ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко