Справа № 522/1700/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , п/в НОМЕР_1 , громадянина Сірії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 426201, 15.01.2023 року о 23 год. 52 хв. в м. Одеса, вул. Академічна, 11А, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом BMW -Х7, д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку зі застосуванням спец-пиладу Alcotest Drager 0425, результат 0,45 %, тест № 963. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.

Даними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 та його адвокат Танцюра О.А. заперечували обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, просили закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю, з наступних підстав.

Так, у відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, між іншим, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Так, в судовому засіданні адвокат зазначив, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення на підставі складеного протоколу, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції були упередженні, діями працівників поліції керувала по телефону інша невідома особа, що свідчить про упередженість працівників поліції.

Також захисник зазначив, що під час складання протоколу працівники поліції не дотримались Інструкції та порушили права на захист ОСОБА_2 , так як не роз`яснили його права, не роз`яснили можливість мати захисника та перед проведенням огляду не роз`яснили можливість отримати сертифікат на прилад Драгер та документи щодо його відповідності.

Разом з тим, безпосередньо дослідивши пояснення захисника, свідків, матеріали справи та відеозапис, суд приймає до уваги доводи захисника про те, що працівників поліції по відношенню до ОСОБА_2 були явно упередженими та під час складання протоколу працівники поліції недотримались вимог Інструкції та прав ОСОБА_2 на захист.

Зокрема з відеозапису вбачається, що під час з`ясування обставин одному з поліцейських дзвонить абонент, якому на запитання абоненту поліцейський зазначає, що вони зупинили його, не знають чи він вживав алкоголь та щоб абонент набрав іншу особу, коли зупинять ОСОБА_2 . Абонент та інша не відома особа на місці зупинки не перебували.

Подалі поліцейському дзвонить, якийсь абонент, якому поліцейський відповідає результат драгер тесту та, що все зроблять добре.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції за власним бажанням дзвонив абоненту та запитує чи потрібна даним обставинам, якась огласка у засобах масової інформації.

Зазначені обставини свідчить про упереджені поліцейських під час складання протоколу, які керувались вказівками та порадами невідомих осіб, що під час складання протоколу не передбачено та забороняється.

Також з дослідженого відеозапису вбачається, що працівник поліції зазначає якомусь абоненту, що вони не знають чи перебуває ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, який веде себе адекватно, що також підтверджує доводи захисника щодо наявності упередженості з боку працівників поліції.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України «Про національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцієюта законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцієюі законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Тобто судом не встановлено обставин, які б спростовували доводи сторони захисту щодо наявності упередженості працівників поліції під час складання протоколу та недотримання вимог інструкцій та Закону України «Про національну поліцію», навпаки ці обставини вбачаються з дослідженого відеозапису, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до приписів розділу ІІ ч. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції під час зупинки, перед проходженням огляду та під час оформлення матеріалів ОСОБА_2 взагалі не роз`яснили його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Зазначена обставина є порушенням прав ОСОБА_2 на захист, що свідчить про недотримання працівниками під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог розділу ІІ ч. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.

Також відповідно до вимог розділу ІІ ч. 5 ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірюваної техніки.

Не дотримання працівниками поліції розділу ІІ ч. 5 ІІІ зазначеної Інструкції під верджується дослідженим відеоаписом, з якого вбачається, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський не проінформував ОСОБА_2 про порядок застосування спеціального технічного засобу та, що він може на його вимогу отримати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірюваної техніки.

Зазначені обставини на думку суду також є недотриманням прав ОСОБА_2 перед проходженням огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При встановленні зазначених обставин суд враховує правову позицію ЄСПЧ щодо початкового етапу забезпечення права на захисту викладену, у справі «Лучанінова проти України», де зазначено, що «для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (п. 52 рішення ЄСПЧ від 27.11.2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та п. 90-91 рішення ЄСПЧ від 12.06.2008р. у справі «Яременко проти України». За необхідністю захисника мають призначити офіційно. Проте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (п. 65 рішення ЄСПЧ від 19.12.1989 р. у справі «Камазінскі проти Австрії».

При таким обставинах, суд вважає, що під час складання протоколу були порушенні права ОСОБА_2 на захист, передбачені ст. 268 КУпАП, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі під час складання протоколу особі» та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння», що є безумовною підставою для визнання цього протоколу неналежним доказом, так як він здобутий з порушенням вимог закону.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначений висновок підтверджується правовими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 20.01.2021 року, 24.03.2021 року у справах №584/218/16, № 1-22/11, в яких зазначено, що докази здобуті з порушенням порядку їх отримання та з порушеннями вимог закону, визнаються недопустимими доказами.

Відповідно до приписів п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП, особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відповідно до вимог закону.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року «Ірландія проти Сполученого Королівства» п.161, (Ireland v. The United Kingdom), Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Докази повинні буди достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту». Європейським судом з прав людини, по справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain»» від 06.12.1998 року встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

З урахуванням встановлених обставин суд визнає протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, оскільки він не відповідає приписам ст. 256 КУпАП, так як він складений з порушенням зазначених вимог закону, оскільки судом встановлена упередженість працівників поліції під час складання протоколу та недотримання ними зазначених приписів закону, зокрема права на захист, передбачені ст. 268 КУпАП, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі під час складання протоколу особі» та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння».

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо

Таким чином, з огляду на приписи ст. 251 КУпАП, яка прямо передбачає, що особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відповідно до вимог закону та є допустимим доказом, суд вважає, що оскільки, в даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 визнаний судом недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

При таких обставинах, приходжу до висновку про те, що доводи сторони захисту знайшли підтвердження, у зв`язку з чим відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 має бути закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому, всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому, не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130,247 256, 268, 221, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: