06.09.2023
Справа № 331/5239/23
Провадження № 3/331/1865/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Стратій Є.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №511451, 29.07.2023 року об 09.06 год. в м. Запоріжжя, по проспекту Соборному,92 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння , зі згоди водія, проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком №6338 від 29.07.23 р. Від керування ТЗ відсторонений.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину свою заперечив, зазначивши що вказаний протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складені співробітниками поліції з грубим порушенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року №1452/735, зокрема:

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди,кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортно пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути,- якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо - транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Зазначаю, що транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинений співробітниками патрульної поліції безпідставно, тобто з грубим порушенням вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, матеріали відеозапису, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №511451 від 29.07.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП, містять відомості про мету співробітників поліції з якою вони зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а саме - для перевірки водія на наявність ознак сп`яніння, оскільки у розпорядженні поліцейського, начебто, була інформація про те, що невідома особа, яка їздить на транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_1 , колись відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, джерело та походження вказаної інформації є невідомим.

Зазначаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення №331/5239/23 містять відомості про те, що ОСОБА_1 раніше не притягався до адміністративної відповідальності. Відомостей про притягнення іншої особи, яка будь-коли керувала автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Разом з цим, співробітники екіпажу Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП після зупинки транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , повідомили останньому вигадану ними підставу для зупинки автомобіля, а саме - транспортний засіб має сліди пошкодження. Вказане підтверджується відеозаписом, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких умов, співробітники екіпажу патрульної поліції, безпідставно, в порушення ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинили транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Більше того, ані після зупинки транспортного засобу, ані під час пред`явлення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі - право нічого не говорити проти себе та право на правову допомогу, що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки після зупинки поліцейськими транспортного засобу під його керуванням, ОСОБА_1 , фактично, обмежений у праві вільно пересуватися та вимушений підкорятися вимогам співробітників патрульної поліції.

Так, у відповідності до ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, 29.07.2023 року, приблизно о 09 годині 06 хвилин ОСОБА_1 під час руху на транспортному засобі Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений співробітниками екіпажу патрульної поліції. Після зупинки транспортного засобу поліцейський зажадав від ОСОБА_1 надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому, співробітник патрульної поліції пред`явив вимогу ОСОБА_1 про відкриття кришки багажника транспортного засобу для огляду. Всі вимоги співробітників поліції ОСОБА_1 виконав, жодних перешкод не чинив та не висловлював жодних прирікань. Після вказаного, поліцейський повідомив ОСОБА_1 неправдиві відомості про наявність у нього ознак сп`яніння, зокрема: тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя та почав вимагати у ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Зазначаю, що вказані співробітником патрульної поліції відомості, в тому числі у акті огляду водія на стан сп`яніння та направленні на огляд водія до медичного закладу про наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не відповідають дійсності. Мова, колір обличчя, поведінка, та в цілому реакція ОСОБА_1 на обстановку, яка склалася, цілком відповідали тверезій людині, що підтверджується долученим до протоколу відеозаписом.

Відомості акту огляду водія на стан сп`яніння та відомості направлення на огляд водія до медичного закладу про наявність у ОСОБА_1 явних ознак сп`яніння не відповідають дійсності, та є лише намаганням співробітника поліції ввести Суд в оману та створити уяву законності вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, яка була пред`явлена ОСОБА_1 .

Вказане є грубим порушенням вимог Кодексу України про адміністративне правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735.

Окрім того, прошу Суд звернути увагу, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №511451 від 29.07.2023 року долучено конверт з оптичним носієм інформації, який містить відеозапис події зупинки ОСОБА_1 та складення відносно нього адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначаю, що вказаний відеозапис не є безперервним, а отже він не відображає усіх обставин події. Більше того, протокол про адміністративне правопорушення не містить в собі відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено долучений відеозапис, а саме - не вказана будь-яка інформація щодо моделі та номеру такого технічного засобу.

Так, відповідно до п.5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/ або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За таких умов, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №511451 від 29.07.2023 року відеозапис не може бути допустимим доказом, з огляду на те, що працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснено цей відеозапис та не вказана будь-яка інформація щодо моделі та номеру технічного засобу, а також те, що відеозапис не відображає усіх відомостей та обставин про інкриміноване співробітниками поліції ОСОБА_1 правопорушення.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду у справах: №337/3389/16-а від 30.05.2018 року та №524/1284/17 від 19.02.2020 року.

За таких умов, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, знижують їх увагу та швидкість реакції а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи при дослідженні відеозапису із нагрудної камери працівника поліції встановлено, що запис не має безперервного характеру.

Наведене дає підстави стверджувати про те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та підтвердження перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, проходження особою огляду на стан сп`яніння. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди,кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортно пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути,- якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо - транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Разом з цим, співробітники екіпажу Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП після зупинки транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , повідомили останньому вигадану ними підставу для зупинки автомобіля, а саме - транспортний засіб має сліди пошкодження. Вказане підтверджується відеозаписом, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких умов, співробітники екіпажу патрульної поліції, безпідставно, в порушення ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинили транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Більше того, ані після зупинки транспортного засобу, ані під час пред`явлення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі - право нічого не говорити проти себе та право на правову допомогу, що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки після зупинки поліцейськими транспортного засобу під його керуванням, ОСОБА_1 , фактично, обмежений у праві вільно пересуватися та вимушений підкорятися вимогам співробітників патрульної поліції.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (Постанова ВС у справі № 686/11314/17).

Отже, суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із вищезазначених обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, та те, що співробітниками поліції були вигадані надумані причини для зупинки транспортного засобу, про що свідчить той факт, що протокол про порушення ПДР останнім в день складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП не складався, згідно довідки відділу адміністративної практики, більш того відеозапис наданий співробітниками поліції не є безперервним, вищенаведені обставини виключають надані матеріали справи про адміністративне правопорушення до категорії належних та допустимих доказів, які зібрані відповідно до Законодавства України.

Згідно ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 130, 247, 279, 283-285, 294 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Є.В. Стратій