П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.09.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої в ПП «Амелі» майстром,проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 16.06.2023 року близько 23:25 хв. у АДРЕСА_1 , виражалась нецензурною лайкою та погрожувала свекрусі ОСОБА_2 , чим порушила терміновий заборонний припис серії АА №306498 від 15.06.2023 року, а саме заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Правопорушниця ОСОБА_1 та її адвокат Гринда І.І. будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася.

При цьому, у ОСОБА_1 було достатньо часу на реалізацію свого права, мала можливість надати свої особисті пояснення по суті справи та докази на підтвердження своїх доводів щодо спростування складеного протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №895082 від 17.06.2023 року.

Разом з тим, по справі адвокат Гринда І.І. востаннє по справі подала 16.08.2023 року клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю іншому суді, однак суд розцінює дане клопотання як зловживання захистом своїми процесуальними правами та з метою затягування розгляду даної справи. При цьому, враховано факт повторної неявки сторони захисту та подання по справі клопотання про відкладення розгляду справи, та про виклик свідка тощо. Тому, на переконання суду, право ОСОБА_1 на захист у даному випадку не було порушено.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Так, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо її прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також враховуючи, що подальше перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. ст. 38, 277 КУпАП, а тому відповідно до ст. 268 КУпАП дана справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 та її адвоката Гринда І.І., які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши представлені адміністративні матеріали та матеріали судової справи №465/4473/23, в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, дії останньої правильно кваліфіковано за даною статтею.

Вина правопорушниці ОСОБА_1 доведена зібраними по справі матеріалами. Стягнення слід визначити з врахуванням особи винної, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 23, 33, 40-1, 268, 283, 284 КУпАП -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення штраф у розмірі 170(сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536,80 гривень.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.