Справа № 466/372/23 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/811/999/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Шніцара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Шніцара Андрія Олеговича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 29 грудня 2022 року о 20 год. 29 хв. за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 73 керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, що підтверджується висновком медичного закладу № 003269 від 29 грудня 2022 року. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із цією постановою, адвокат Шніцар А.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 абз. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня2023 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що під час проведення огляду ОСОБА_2 на визначення стану сп`яніння не було дотримано вимог, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), оскільки лікар-нарколог КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_3 , не проходив тематичного удосконалення за програмою на проведення оглядів на стан сп`яніння.

Як зазначає апелянт, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу через те, що працівники поліції використовують для визначення стану сп`яніння газоаналізатор, а він вживав медичний розчин «Бронхипрет», що містить у своєму складі етанол та не впливає на швидкість реакції при керуванні транспортним засобом. Таким чином приймання вказаного препарату могло істотно вплинути на показник газоаналізатора та могло вказувати неправильне визначення вмісту етанолу в крові. Втім, лікар закладу охорони здоров`я не відібрав зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження, які б вказали точний вміст етанолу в крові ОСОБА_2 .

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження адвокат вказує на те, що оскаржена постанова була винесена у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, в Єдиному реєстрі судових рішень така була оприлюднена 5 липня 2023 року, тоді ж сторона захисту дізналась про вказану постанову. З огляду на це, вважає, що строку подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин та просить такий поновити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Його захисник Шніцар О.А. подану апеляційну скаргу підтримав, просив таку задовольнити та не заперечив проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Враховуючи, що оскаржена постанова була винесена у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд, з метою дотримання права на захист, вважає за необхідне поновити адвокату Шніцару А.О. строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №141395 від 29 грудня 2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 29 грудня 2022 року о 20 год. 29 хв. за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 73 керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, що підтверджується висновком медичного закладу №003269 від 29 грудня 2022 року, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП (а. с. 2).

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, та у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», по суті порушення зазначив, що «результати обстеження вважаю відносно правдивими, так як вживав засоби для лікування кашлю». Крім цього, ОСОБА_1 було роз`яснено його процесуальні права, після чого останній без жодних зауважень та заперечень підписав вказаний протокол про адміністративне правопорушення у відповідних графах.

Так, відповідно до п.п. 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як слідує з наявного у матеріалах акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, виданого 29 грудня 2022 року лікарем-наркологом КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_3 , огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, поряд з візуальним обстеженням, проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер 6820 ARNA 0343», результат огляду 0,43 % (а.с. 38).

Викладені у протоколі та акті медичного огляду обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, результат огляду освідуваної особи 0,43 %.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що лікар-нарколог КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_3 не проходив тематичного удосконалення за програмою проведення оглядів на стан сп`яніння, а тому не був уповноважений проводити освідування ОСОБА_1 , не заслуговує на увагу з огляду на те, що відповідно до п. 3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, установлено обов`язкове проходження спеціальної підготовки для проведення оглядів на стан сп`яніння лікарів закладу охорони здоров`я, але не лікарів окремого спеціального навчання наркологів. З наведеного слідує, що лікарі з окремою спеціальністю «наркологія» не потребують проходження додаткових програм для проведення оглядів на стан сп`яніння.

Безпідставними є і покликання апелянта на можливу неточність показників газоаналізатора через вживання ОСОБА_1 лікарських препаратів з вмістом етанолу. Так, поряд із застосуванням спеціального технічного приладу, у ОСОБА_1 лікарем-наркологом за допомогою відповідних обстежень на координацію рухів (ходи зі швидкими поворотами, пальце-носової проби, пози Ромберга тощо), запаху алкоголю з порожнини рота, було встановлено клінічні ознаки алкогольного сп`яніння. Окрім цього, п. 7 розділу ІІ Інструкції установлено, що у випадку використання спеціальних технічних засобів, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється у випадку, якщо показник цього технічного засобу після проведення тесту має цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Таким чином законодавець установив межі можливої похибки технічного приладу, за допомогою якого здійснюється огляд. Втім, цифровий показник виявленого алкоголю в крові ОСОБА_1 перевищує допустиму норму у понад два рази, що виключає сумніви стосовно достовірності факту перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскарженій постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Шніцару Андрію Олеговичу строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Шніцара Андрія Олеговича в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк