Справа № 583/1605/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2023 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами, що надійшли від Управління Державного агентства рибного господарства у Сумській області (Сумський рибоохоронний патруль) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_2 20.03.2023 близько 17.30 год. на ставку біля с. Довжик Охтирського району Сумської області, ловив рибу забороненими знаряддями із сіткоснастевого матеріалу, а саме 2 сітками з ліски за допомогою гумового ставка. За допомогою вказаних знарядь лову ОСОБА_2 упіймав 12 краснопірок та 1 карася сріблястого, загальною вагою 1 кг, чим заподіяв збитків рибному господарству України на суму 20349,00 грн., при цьому грубо порушивши п.п. 1 п. 1 Розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У судовому засіданні 06.06.2023 ОСОБА_2 вину не визнав, заперечував факт вилову ним риби за допомогою сітки, зазначивши, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, при цьому свідки, які зазначені у протоколі не були присутні. Крім того ОСОБА_2 наголошував на тому, що інспектор Марченко Ю.І., який складав протокол про адміністративне правопорушення, надав йому для підпису бланк протоколу про адміністративне правопорушення, графи у якому не були заповнені, а отже з його змістом ОСОБА_2 ознайомлено не було.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Стеценко В.М. просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, врахувавши пояснення учасників справи, доходжу наступного висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушенняніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушенняадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає настання відповідальності за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, які такі, що не відповідають дійсності.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював незаконний лов риби за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії № 002659/104 від 20.03.2023.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, а є лише документом у якому зафіксовано обставини події, які підлягаю доказування.

Опис знарядь лову, вилучених у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та акт приймання їх на відповідальне зберігання не свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, оскільки не є належними та допустимими доказами на підтвердження поза розумними сумнівами вчинення ним грубого порушення правил рибальства.

Суд критично оцінює як докази додані до матеріалів справи фотознімок, оскільки з огляду на його погану якість, не можливо встановити, що конкретно на ньому зображено. З пояснювального напису на вказаному фотознімку, не вбачається за можливе встановити ким і коли його було здійснено.

Судом задоволено клопотанням ОСОБА_1 про виклик у судове засідання свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та інспектора, який складав цей протокол, які, однак, на виклик до суду не з`явилися.

Інших, достатніх, переконливих доказів винуватості особи поза розумним сумнівом, суду надано.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи сталу практику, згідно якої, збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, суддя приходить висновку, що наявними у справі доказами кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 4ст. 85 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст. 254, 279 КУпАП приходжу до висновку, про недоведеність вини ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, зазначені упротоколі про адміністративне правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу і події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 85, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко