ПОСТАНОВА

Іменем України

01.08.2023 Справа №607/13945/23 Провадження № 3/607/5686/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , особи з інвалідністю 3 групи, непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

27.07.2023 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 571287 від 21.07.2023 зазначено, що 10.07.2023 відносно ОСОБА_1 винесений терміновий заборонний припис серії АА № 279898, згідно з яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 на термін 5 діб. Однак ОСОБА_1 не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції (Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області) про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису, чим порушив вимоги ч. 8 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2023 ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 170 грн.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватим себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що після винесення відносно нього термінового заборонного припису одразу залишив місце проживання постраждалої особи. Однак не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису, оскільки у нього було відсутнє таке місце перебування. Указав, що відносно нього нерідко виносяться термінові заборонні приписи та обмежувальні приписи, а тому він змушений шукати у знайомих місце для тимчасового проживання. Однак іноді йому також доводиться проживати на вулиці. Так само було і у даному випадку, а тому він не мав змоги повідомити працівників поліції про місце свого тимчасового перебування, оскільки таке місце було відсутнє.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Згідно з ч. 8 ст. 25 Закону кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних вище порушень.

Так, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 10.07.2023 відносно ОСОБА_1 винесений терміновий заборонний припис серії АА № 279898, згідно з яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 на термін 5 діб. Однак ОСОБА_1 не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції (Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області) про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 279898 від 10.07.2023, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 встановлено, зокрема, зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи терміном на 5 діб у зв`язку з тим, що 10.07.2023 ОСОБА_1 вчинив відносно ОСОБА_2 домашнє насильство;

- рапортом ЄО № 21062 від 21.07.2023, а також відповідями УОАЗОР ГУНП в Тернопільській області та ГУНП в Тернопільській області від 20.07.2023 та від 25.07.2023, зміст яких відповідає обставинам, викладеним у проколі про адміністративне правопорушення;

- журналом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 43 реєстрації повідомлень про місце тимчасового перебування кривдника, якому винесено терміновий заборонний припис, яким підтверджено відсутність повідомлень від ОСОБА_1 за приписом серії АА № 279898;

- постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2023, якою ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 340 грн.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 571287 від 21.07.2023, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис та яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суд також приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 не працює, є особою з інвалідністю 3 групи.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

Також суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 одразу після винесення термінового заборонного припису залишив місце проживання постраждалої особи та те, що на час дії такого припису у ОСОБА_1 було відсутнє місце тимчасового проживання та останній проживав на вулиці. Відтак суд доходить висновку, що вказане правопорушення не являє великої суспільної небезпеки і є малозначимим.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю.

Також суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ст. 22, 284 ч. 2 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 22, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська