Справа 350/1136/23
Номер провадження 3/350/399/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення-

в с т а н о в и в:

18.07.2023 у провадження Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області надійшла справа про адміністративне правопорушення №350/1138/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, яке йому інкриміновано на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252617 від 06.07.2023.

Того ж дня до суду надійшла справа про адміністративне правопорушення №350/1136/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, яке йому інкриміновано на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252300 від 07.07.2023.

31.07.2023 постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області матеріали вищезазначених справ об`єднані в одне провадження на підставі ч.2 ст.36 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252617, 06.07.2023 о 20 год. 16 хв. у сел.Рожнятів по вул.Максима Рильського керував т/з «Honda-CRV» д.н.з. не зареєстрований з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився (ухилився), чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252300, 07.07.2023 о 22 год. 30 хв. у смт.Брошнів по вул.22 Січня керував т.з марки «Honda-CRV» д/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, продути алкотестер «Драгер» на місці зупинки та проїхати в мед заклад відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 06.07.2023 він знаходився на вулиці у селищі Рожнятів, де до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли поліцейські та почали пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він обурився таким діями поліцейських, оскільки нерозумів, чому він повинен проходити тест на алкоголь якщо не керував автомобілем, а тому відмовився від такого тесту. ОСОБА_1 ствердив, що не керував транспортним засобом, а тому не повинен був проходити огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з чим складений відносно нього протокол є незаконним.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252300 від 07.07.2023 ОСОБА_1 пояснив, що 07.07.2023 він знаходився у сел.Брошнів-Осада у автомобілі його товариша, з яким вони хотіли їхати додому. Автомобіль стояв непорушно, оскільки товариш на деякий час відлучився та попросив почекати його в авто. Окрім нього в машині знаходились ще троє хлопців, він сидів на задньому сидінні посередині. Поки вони очікували товариша, передні дверцята водія відкрив поліцейський та почав казати, щоб вони всі вийшли з машини і поставили руки на капот. Він із іншими пасажирами став обурюватись таким діям поліцейського, який натомість звернувся до нього і сказав, що у нього є докази, що він був водієм вказаного автомобіля. Далі він вийшов із авто, оскільки поліцейський мав пред`явити докази, що це він керував автомобілем, однак на вулиці поліцейський почав пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. З самого початку було незрозуміло, чому саме його, а не будь-якого з інших хлопців поліцейські запідозрили у керуванні автомобілем. Він неодноразово доводив поліцейському, що не керував автомобілем, а просто сидів на задньому сидінні пасажира, а тому не повинен проходити такий тест. Доказів того, що саме він керував автомобілем, поліцейський так і не показав. ОСОБА_1 пояснив, що оскільки не керував автомобілем, тому не хотів і не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 пояснив, що не розуміє, чому поліцейські безпідставно та незаконно звинуватили його у тому, що він керував у стані алкогольного сп`яніння, хоча ані 06.07.2023, ані 07.07.2023 він не керував автомобілем. Однак вважає дії поліцейських зі складення щодо нього протоколів необґрунтовано упередженими, доказом чого свідчить той факт, що на місці складення протоколу поліцейський ствердив, що «він хоче отримати моральне задоволення», очевидно від протиправного звинувачення його у керуванні транспортним засобом. Більше того, поліцейський, який складав протокол відносно нього 07.07.2023 був обізнаний та все знав про обставини складення відносно нього протоколу 06.07.2023, мав його особисті фотографії, що на його думку, свідчить про умисну змову поліцейських проти нього, що виявилось у його відшуканні на вулицях Рожнятівського району та незаконного звинувачення у стані алкогольного сп`яніння та складення відносно нього протоколів.

Враховуючи, що доказів вчинення ним адміністративного правопорушення не може бути, оскільки він не керував транспортними засобами при обставинах, викладених у складених щодо нього протоколах, просив закрити провадження у цій справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП наступає за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, полягають у повторному протягом року:

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП України спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі за текстом - Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі за текстом - Порядок).

Отже, законодавством врегульовано порядок проведення огляд водія на визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Із вищезазначених приписів чинного законодавства України вбачається, що працівники поліції, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, повинні запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У разі незгоди водія або із результатами огляду або на проведення зазначеного огляду поліцейським, такий огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252617, яким ОСОБА_1 інкриміновано вчинення 06.07.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд зазначає таке.

На розгляд суду на підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №252617 від 06.07.2023, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення на огляд водія транспортного засобу), свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2022, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі мерії БАА №978986, серії БАА №978987, а також конверт, у який поміщений багатофункціональний цифровий відеодиск із відеозаписами.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії №252617 від 06.07.2023, який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, в якому зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що 06.07.2023 о 20 год. 16 хв. у сел.Рожнятів по вул.Максима Рильського керував т/з «Honda-CRV» д.н.з. не зареєстрований з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився (ухилився), чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, суд проводить розгляд справи про адміністративне правопорушення.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Водночас, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, уповноважена особа описує та фіксує в ньому обставини, дії та події, які на її суб`єктивну думку є виявленим адміністративним правопорушення, однак, допоки кінцеве рішення не буде прийняте уповноваженим органом (в даному випадку судом) у встановленому законом порядок на основі всебічного дослідження всіх доказів, такий протокол не породжує будь-яких правових наслідків для особи, щодо якої він складений, як і не встановлює її прав і обов`язків.

Тобто протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні статті 251 КУпАП, якщо обставини, викладені в ньому не будуть підтверджені іншими належними, достатніми та допустимими доказами.

Зазначене є гарантією об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та виключає можливість притягнення невинних осіб внаслідок упередженого та/або необ`єктивного складення уповноваженими особами відповідних адміністративних матеріалів щодо тих чи інших осіб.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 щодо складеного відносно нього протоколу серії ААД №252617 ствердив, що 06.07.2023 в момент, коли до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, він знаходився на вулиці у селищі Рожнятів. З авто вийшли поліцейські та запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки нерозумів, чому він, як звичайний перехожий має проходити тест на алкоголь.

Отже, наданими поясненнями ОСОБА_1 по суті заперечив свою причетність до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, покладаючи в основу своїх тверджень доводи про те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки 06.07.2023 він не керував транспортним засобом.

Зважаючи на принцип презумпції невинуватості, верховенства права, законності та безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, суд повинен перевірити та встановити факт керування транспортним засобом особою, якій поставлено у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суб`єктом якого може бути виключно водій.

За змістом п.1.10 ПДР водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.

Згідно із п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Оскільки відеофіксація, відповідно до ст.251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, досліджуючи долучений до матеріалів справи цифровий відеодиск суд встановив, що на ньому містяться чотири відеозаписи.

На відеозаписі з назвою «Юркевич» зафіксовано як працівники поліції на службовому автомобілі рухаються у сел.Рожнятів по вул.Максима Рильського певний проміжок дистанції та повертають праворуч на територію домоволодіння, де проїхавши прямо ще деяку відстань зупинилися по правій стороні біля транспортного засобу. З інших відеозаписів вбачається, що транспортним засобом, біля якого зупинились поліцейські є «Honda CR-V» без номерного знаку.

Однак, ні на відеозаписі з назвою «Юркевич», ані на будь-яких інших відеозаписах не зафіксовано, чи рухався службовий патрульний автомобіль позаду транспортного засобу «Honda CR-V» без номерного знаку, чи зупиняли працівники поліції транспортний засіб «Honda CR-V» без номерного знаку, або чи хоча б бачили чи могли бачити працівники поліції зі свого службового авто вказаний транспортний засіб в русі.

З відеозапису також вбачається, що зупинившись біла вищезазначеного транспортного засобу, працівники поліції пропонувати ОСОБА_1 , який стояв на певній відстані від вищезазначеного авто, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду на місці та у медичному закладі, оскільки категорично заперечував факт керування автомобілем та наполягав, що не був водієм транспортного засобу.

Разом з тим суд вважає за необхідне звернути увагу, що поведінка ОСОБА_1 справді могла давати працівникам поліції підстави вважати, що ОСОБА_1 може перебувати у стані алкогольного, оскільки з відеозаписів вбачається його нечітка хода, неадекватна реакція на звернення поліцейських до нього. Однак, зважаючи на вимоги до процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, одних лише ознак алкогольного сп`яніння або підстав вважати, що особа може перебувати у стані сп`яніння недостатньо, щоб притягнути її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Не встановлено зафіксованого факту руху транспортного засобу «Honda CR-V» або факту зупинки вказаного автомобіля поліцейськими, на жодному із відеозаписів також не зафіксовано чи керував ОСОБА_1 06.07.2023 транспортним засобом, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №252617.

Отже, досліджені в сукупності обставини та докази, які долучені до матеріалів справи не спростовують доводів ОСОБА_1 про те, що 06.07.2023 він не керував транспортним засобом при обставинах, викладених у складеному щодо нього протоколі серії ААД №252617 від 06.07.2023.

При недоведеності факту керування транспортним засобом, перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та виключає наявність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252300, яким ОСОБА_1 інкриміновано вчинення 07.07.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд зазначає таке.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення уповноваженим органом до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №252300 від 07.07.2023, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2022, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі мерії БАА №978874, а також конверт, у який поміщений багатофункціональний цифровий відеодиск із відеозаписами.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії №252300 від 07.07.2023, який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, в якому зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що 07.07.2023 о 22 год. 30 хв. у смт.Брошнів по вул.22 Січня керував т.з марки «Honda-CRV» д/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, продути алкотестер «Драгер» на місці зупинки та проїхати в мед заклад відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП..

Як суд зазначив вище, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути підтверджені іншими належними, достатніми та допустимими доказами.

У своїх поясненнях у судовому засіданні ОСОБА_1 щодо складеного відносно нього протоколу серії ААД №252300 ствердив, що 07.07.2023 в момент, коли до автомобіля у якому він знаходився підійшов поліцейський та відчинив передні дверцята водія, він знаходився на задньому сидінні по середині. Окрім нього в машині знаходились ще троє хлопці, однак поліцейський звернувся тільки до нього і сказав, що у нього є докази, що він був водієм вказаного автомобіля, хоча таких доказів у подальшому не надав. Він пояснював поліцейському, що не керував автомобілем, а просто сидів на задньому сидінні пасажира, а тому не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також ОСОБА_1 в судому засіданні висловив свою думку про те, що вважає дії поліцейських зі складення щодо нього протоколів необґрунтовано упередженими, доказом чого свідчить той факт, що на місці складення протоколу поліцейський ствердив, що «він хоче отримати моральне задоволення», очевидно від протиправного звинувачення його у керуванні транспортним засобом. Окрім цього, поліцейський, який складав протокол відносно нього 07.07.2023 був обізнаний та все знав про обставини складення відносно нього протоколу 06.07.2023, мав його особисті фотографії, що на його думку, свідчить про умисну змову поліцейських проти нього, що виявилось у його відшуканні ну вулицях Рожнятівського району та незаконного звинувачення у стані алкогольного сп`яніння та складення відносно нього протоколів.

Надаючи оцінку вищевикладеним поясненням ОСОБА_1 щодо інкримінованого йому 07.07.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд звертає увагу, що у цьому випадку ОСОБА_1 по суті також заперечив свою причетність до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки 07.07.2023 він не керував транспортним засобом та не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Досліджуючи долучений до матеріалів справи цифровий відеодиск суд встановив, що на ньому містяться чотири відеозаписи. На відеозаписі з назвою «Юркевич В» зафіксовано як поліцейський звертається ОСОБА_1 та говорить: «Ви сиділи спереду, є відео як ви перелізли назад. Хочете я Вам покажу відео з автомобіля, бажаєте подивитись? на що ОСОБА_1 відповідає: «Чесно, я би подивився, мені просто цікаво» після чого водій прямує за поліцейським до службового авто, підійшовши до якого поліцейський не демонструє ОСОБА_1 відео, а починає спілкування на іншу тему.

Згодом поліцейський звертається до ОСОБА_1 і каже: « ОСОБА_2 , хочу вам запропонувати продути алкотестер «Драгер», ви згідні продути його, оскільки є підозра, що ви перебуваєте у стані алкогольного сп`яніння», на що ОСОБА_1 відповідає: «А я що їхав за рулем? Я взагалі не їхав за рулем, я взагалі не знаю чия то машина», на що поліцейський відповідає: «машина на червоних номерах, номера відсутні, машина буде державна».

Згодом поліцейський знову запитує «Ви драгер будете продувати?», на що ОСОБА_1 відповідає: «Я можу продути, але що, я сидів за рулем?», у відповідь на що поліцейський стверджує: «Так, ви сиділи за рулем, є відео як ви перелізли з передньої сідушки зліва на задню середню... в машині є камера яка безперестанку пише, тобто відео є… плюс знімають дві нагрудні камери безперестанку».

Після цього поліцейський ще декілька разів пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі, однак він каже, що незгідний проходити, оскільки не керував автомобілем.

Також на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 неодноразово висловлює нерозуміння, чому поліцейські підійшли саме до нього, якщо він сидів в автомобілі заді. Після цього в діалог втручається інший чоловік, який сидів на передньому сидінні пасажира та звертаючись до поліцейського говорить: «Хлопці ну що таке, я не розумію, що вам треба?» на що поліцейський, який вимагав у ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідає: «Хочу получити моральне задоволення».

На відеозаписі неодноразово зафіксовано, як поліцейський неодноразово стверджує, що у нього є відеозаписи, які будуть долучені до матеріалів справи в суді, на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 із сидіння водія переліз на заднє сидіння пасажира.

У підсумку суд зазначає, що на жодному із відеозаписів не зафіксовано факту руху або факту зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Окрім цього, на жодному із долучених до справи відеозаписів не зафіксовано факту знаходження ОСОБА_1 на сидінні водія та переміщення його в салоні авто на заднє сидіння для пасажира, як про це стверджував поліцейський.

Незважаючи на те, що на відеозаписах працівник поліції неодноразово стверджував, що долучить до матеріалів справи в суді відповідні відеозаписи на підтвердження викладених вище обставин, про які особисто стверджував, однак з невідомих для суду причин такі відеозаписи долучені до справи не були. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості спростувати твердження ОСОБА_1 про те, що 07.07.2023 він не керував транспортним засобом при обставинах, викладених у протоколі та встановити в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Досліджені в сукупності обставини та докази, які долучені до матеріалів справи не спростовують доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом при обставинах, викладених у складеному щодо нього протоколі.

У цьому випадку, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, або факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не свідчить про наявність в його діях сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме об`єктивної сторони зазначеного правопорушення та суб`єкта вчиненого правопорушення.

На розгляд суду не надано достатню кількість інших доказів, на основі яких, можна було б, поза розумним сумнівом, встановити у діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст. 130 КУпАП на підставі протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №252617 від 06.07.2023, а також серії ААД №252300 від 07.07.2023.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: