Справа № 199/6374/23
ПОСТАНОВА

іменем України

16.08.2023 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП,

- за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кравченко В.В.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 594263 від 03.08.2023 ОСОБА_1 в період з часу 18:30 години 28.07.2023 до 19:00 години 29.07.2023 порушив норми ст. 150 СК України, ухилився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не являється суб`єктом адміністративної відповідальності та вчинила протиправні дії відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 29.07.2023 у сквері у м. Дніпрі по вул. Образцова, порушуючи громадський порядок.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 29.07.2023 він разом із своєю родиною знаходився вдома, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де помітив, що його донька ( ОСОБА_4 ) почала швидко збиратися на вулицю, у зв`язку із чим, він закінчивши свої домашні справи, також вийшов на подвір`я разом із молодшою донькою. Гуляючи, він помітив свою старшу доньку ОСОБА_4 , яка гуляла зі своїми подружками. Коли ОСОБА_4 прийшла до дому, вона була заплакана, не хотіла розповідати причину її стану. Після того, як ОСОБА_4 заспокоїлась, вона розповіла, що коли вона гуляла на майданчику зі своїми подружками до них підійшли хлопці, які стали ображати її та знущатись, виказували на її адресу погрози. 02.08.2023 йому зателефонував інспектор поліції та повідомила, що йому разом із донькою ОСОБА_4 потрібно прийти до відділку поліції для з`ясування ситуації, яка мала місце 29.07.2023. В ході спілкування з інспектором, остання, на його думку, ставилися до нього упереджено, а тому по відношенню нього було й складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Просив закрити справу, оскільки на його твердження даний протокол складений помилково, оскільки на його переконання, саме ОСОБА_4 (донька) є потерпілою, ображали саме її, вона ні до кого не чіплялась, не ображала, висловлювалась на адресу хлопця ОСОБА_5 літературними словами.

В судовому засіданні захисником Кравченко В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заявлено клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки працівником поліції в протоколі взагалі не відображено, які саме обов`язки згідно вимог ст. 150 СК України по вихованню своєї доньки ОСОБА_1 не виконує, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, положеннями ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого законодавчого акта, тому формулюючи суть правопорушення вказівка на нормативний акт, який передбачає обов`язки батьків по вихованню дітей, є обов`язковою.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо недоведеності вини в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 594263 від 03.08.2023, ОСОБА_1 в період з часу 18:30 години 28.07.2023 до 19:00 години 29.07.2023 порушив норми ст. 150 СК України, ухилився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 29.07.2023 у сквері у м. Дніпрі по вул. Образцова, порушуючи громадський порядок, не являючись суб`єктом адміністративної відповідальності, вчинила протиправні дії відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.1).

Судом встановлено, що суть правопорушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону вказаного діяння. Зокрема, не зазначено, в чому саме полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання дитини ( ОСОБА_2 ), не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги якого порушено.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом. Крім того, обставини викладені у протоколі не мають об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а викладені у протоколі події не можуть бути перевірені за допомогою інших доказів (копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 2); копія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.07.2023 (а.с. 3-4); копія письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с.6); копії скрін-шотів з мобільного телефону, які містять переписки (а.с. 10-12).

Таким чином, суд дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 не виконує обов`язки щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко