Справа №461/5579/23
Провадження №3/461/1976/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Жиравецького Т.М., вивчивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, заступника директора ТзОВ «Аріа Моторс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №951647 від 13.06.2023 року, 16.04.2023 року о 13 год.05 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м.Львів, вул. Університетська, на території дитячого майданчику, вчинив конфлікт з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в ході якого почав їх ображати, шарпати, погрожував фізичною розправою та пошкодив мобільний телефон ОСОБА_4 , за що відповідальність передбачена ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Жиравецький Т.М. у судовому засіданні факт вчинення адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП заперечив. Зазначив, що 16.04.2023 року гр. ОСОБА_1 проходив біля дитячого майданчика в парку Івана Франка за адресою: м. Львів, вул. Листопадового Чину, буд. 22, де побачив, що невідома жінка із дитиною робила зауваження гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які були на гойдалці. Вказана невідома жінка просила гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звільнити гойдалку для її малолітньої дитини, однак останні зухвало відмовили. ОСОБА_1 почувши ту розмову, в тому числі як батько трьох дітей, через почуття власної совісті не зміг проігнорувати вказану ситуацію та вирішив втрутитись для того, щоб зробити зауваження, в тому числі вказавши, що даний майданчик призначений саме для дітей і наведена відмова невідомій жінці з дитиною, виражена у зухвалій формі виходила за межі належної поведінки. Однак ОСОБА_3 в зухвалій формі відмовив поступитись місцем на гойдалці для дитини і надалі відповідно почав себе поводити, фактично спровокувавши конфлікт із ОСОБА_1 . ОСОБА_5 також не реагувала на зауваження ОСОБА_1 і продовжувала гойдатись на гойдалці. Оскільки ОСОБА_5 була до нього на близькій відстані, то ОСОБА_1 , не маючи на меті завдання ушкоджень ОСОБА_5 , намагався зупинити ногою гойдалку, щоб запобігти його травмуванню. Представник звертає увагу суду, що ОСОБА_1 вбачаючи зухвалу поведінку ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та провокацію з їх боку конфлікту, здійснив виклик працівників поліції. Після виклику правоохоронних органів ОСОБА_3 продовжував сваритись із ОСОБА_1 та провокувати його на неправомірні дії, чіплятись до нього і надалі хотів піти з місця події, а тому ОСОБА_1 був змушений притримати ОСОБА_3 до виклику працівників поліції, згодом відпустивши його. В той час ОСОБА_5 почала знімати на власний телефон ОСОБА_1 , який спочатку попросив припинити відеозйомку і неодноразово зробивши зауваження про те, що не давав згоди на відповідні дії. ОСОБА_5 ігнорувала вимоги ОСОБА_1 , зухвало відповідаючи йому, ОСОБА_1 підійшов до гр. ОСОБА_6 , почувши чергову відмову у припиненні зйомки, взяв телефон у неї та вирішив видалити матеріали відеозйомки. Під час того до ОСОБА_1 підбіг гр. ОСОБА_7 і без попередження розпилив із газового балончика перцеву суміш в очі Лозинського, внаслідок останній відійшов і випустив телефон з рук. Потрапляння перцевої суміші в очі ОСОБА_1 спричинили нестерпний біль і призвели до того, що він не міг нормально бачити, присівши на коліна випадково зачепив мобільний телефон ОСОБА_5 , який попередньо випустив з рук. Після того ОСОБА_3 ще раз розпилив перцеву суміш ОСОБА_1 в очі. Після вказаних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_3 почали йти із дитячого майданчика, а ОСОБА_1 хотів зупинити та супроводжував їх до приїзду поліції. Такі дії були спрямовані на те, що повідомити про місце перебування гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та для того, щоб працівники правоохоронних органів могли відреагувати на неналежну поведінку вказаних осіб. Однак, біль в очах значно посилився і ОСОБА_1 погано почуваючи себе попрямував додому. Представник стверджує, що дії ОСОБА_1 не свідчать про те, що він не мав умислу на вчинення дрібного хуліганства та досягнення його мети порушення громадського порядку. Крім того, дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вказують на відсутність і такого обов`язкового елементу суб`єктивної сторони дрібного хуліганства. Просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Жиравецького Т., перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до норм ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Як вбачається із диспозиції ст. 173 КУпАП, під дрібним хуліганством розуміється нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Наведена стаття передбачає ряд альтернативних дій та обов`язкові наслідки у вигляді порушення громадського порядку і спокою громадян, які утворюють об`єктивну сторону дрібного хуліганства.

Тобто, адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП настає тільки тоді, коли дії, перелічені у диспозиції статті, порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (див. з цього питання постанову ВСУ від 04.10.2012 у справі N 5-7к12).

Аналогічні висновки при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності викладені у постанові Львівського апеляційного суду від 28.11.2022 року у справі № 943/647/22, постанові Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у справі № 458/197/23, постанові Львівського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі № 461/2458/23, постанові Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року у справі № 461/4644/23.

Щодо об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №951647 від 13 червня 2023 року вбачається, що у графі «суть вчиненого адміністративного правопорушення» не вказано передбаченого ст. 173 КУпАП обов`язкового наслідку такого діяння, яке полягає у порушенні громадського порядку і спокою громадян, що свідчить про невідповідність протоколу вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП та абз. 7 п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Також варто зауважити, у вище вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 було пошкоджено мобільний телефон ОСОБА_5 , однак жодних відомостей, які б належно ідентифікували пошкоджений засіб зв`язку (марка, модель, IMEI) саме в результаті діяння ОСОБА_1 зазначено не було.

Згідно ч.1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №951647 від 13 червня 2023 року вбачається, що свідки у даній справі відсутні, а будь-яких інших джерел доказів, крім матеріалів кримінального провадження не вказано.

Крім того, у постанові про закриття кримінального провадження від 30 травня 2023 року, яка була додана до протоколу про адміністративне правопорушення зазначалось, що в порядку ст. 401 КПК України було скеровано доручення працівникам ЛРУП №1, з метою встановлення свідків, очевидців вчинення кримінального правопорушення, встановлення на місці події камер відеоспостереження, встановлення осіб чоловічої статі літнього віку, котрі також брали участь у конфлікті. В подальшому до відділу дізнання ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області надійшов рапорт працівника ВКП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, який повідомив, що вході виконання даного доручення не вдалося встановити очевидців вчинення даного кримінального правопорушення, відеоспостереження на місці події не встановлено, а також не вдалося встановити осіб чоловічої статі літнього віку, котрі брали участь в конфлікті.

Отже, із наведеного випливає, що в даній справі відсутні будь-які свідки, фото- чи відеодокази, інші джерела доказів вчинення адміністративного правопорушення, крім матеріалів кримінального провадження №0000357, в яких наявні заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, протоколи допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та постанова про закриття кримінального провадження від 30 травня 2023 року.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Варто підсумувати, з наведених обставин справи випливає, що в діях ОСОБА_1 відсутні такі обов`язкові елементи складу адміністративного правопорушення так як об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути доведена згідно із стандартом «поза розумним сумнівом». Крім того факт правопорушення не доведений належними, допустимими та достатніми доказами.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи вказане, суд приходить до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП

Керуючись ст. ст. 7, 247, 251, 252, 254, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Х.М. Мисько