Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 761/17804/23
Номер провадження 33/824/3810/2023
Головуючий у суді першої інстанції В.О. Волошин
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
11 серпня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного сдуду м. Києва від 03 липня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП, НОМЕР_1 ,

громадянина України,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 023721 від 08 травня 2023 року, ОСОБА_1 , 08.05.2023 о 08 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. Щербаківського, порушив п.п 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом «NISSAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , при перестроюванні з лівої смуги в праву не переконався, що це буде безпечним та допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN» державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 850 грн.

Постанова суду мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржуваною постановою судом першої інстанції його безпідставно визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, оскільки в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП України.

Апелянт зауважує, що не порушував ПДР, їх порушив інший учасник ДТП ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_3 , порушив швидкісний режим, встановлений на заначеній діляні дороги, що і стало причиною зіткнення автомобілів. Судом першої інстанції було визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення з підстав порушення п. 10.1., 10.3 Правил дорожнього руху. В той же час, судом не взято до уваги, що іншим учасником ДТП ОСОБА_2 не було дотримано п. 12.3 Правил, яким передбачено, що «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпосередньо для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Окрім того, водієм трансптрного засобу «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_3 в порушення вимог розділу 13 п. 13.1 Правил недотримано безпечної дистанції, перевищено швидкість руху, в результаті чого ОСОБА_2 здійснив наїзд на транспортний засіб апелянта.

ОСОБА_1 зазначає, що уповноваженими працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо його особи на порушення ст. 256 КУпАП не встановлено та не визначено у протоколі, коли виникла небезпека для руху автомобіля і відповідно, коли ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до п. 10.1, 10.3 Правил. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не заначено свідків даної дорожньо-транспртної пригоди. Апелянт звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що на місці пригоди, він та його дружина неодноразово повідомляли працівникам поліції про необхідність встановлення свідків та долучення до матеріалів адміністративної справи відеозапису з камер спостереження за дорожнім рухом. Однак останніми вказані зауваження та клопотання проігноровано, не взято до уваги ряд обставин, які свідчать, що протокол про адміністративне правопорушення повинен був складений відносно водія «Volkswagen» у зв`язку з порушенням ним правил дорожнього руху.

Апеляційна скарга також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2023, яке обґрунтоване тим, що постанова ОСОБА_1 отримана 11.07.2023, а отже вчасно подати апеляційну скаргу скаржник не мав можливості. На підставі викладеного просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 03 липня 2023 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена 03 липня 2023 року. Згідно супровідного листа, наявного в матеріалах справи, постанова суду надіслана ОСОБА_1 10.07.2023. Згідно розписки, останній вказану постанову отримав 11.07.2023 (а.с. 41, а.с. 44).

Проте матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року, у строк до 10.07.2023.

З метою доступу до правосуддя, суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2023року ОСОБА_1 пропущений з поважних причин.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить задовольнити її з викладених підстав, наполягаючи на тому, що правил дорожнього руху не порушував.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, постанову судді просив залишити без змін як законну та обґрунтовану. У наданих суду апеляційної інстанції поясненнях вказав, що на момент скоєння ДТП рухався автомобілем з допустимою швидкістю руху, в межах 40 км/год. Дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_1 , оскільки саме він порушив Правила дорожнього руху.

Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно із п.10.3. ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Судом встановлено, що 08 травня 2023 року о 08 год. 40 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Щербаківського, в м. Києві, при перестроюванні з лівої смуги в праву не переконався, що це буде безпечним та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутньому напрямку у смузі на яку перестроювався ОСОБА_1 . Транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 023721 від 08 травня 2023 року, схемою місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, з підписами учасників ДТП - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ; /а.с. 2-6/.

ОСОБА_2 в своїх поясненнях вказав що рухався у крайній правій смузі, в той час як з лівої смуги водій автомобіля «NISSAN MURANO» перестроювався в його смугу (крайню праву), не переконавшись у наявності перешкод, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях вказав на те, що 08 траня 2023 року рухався по вул. Д. Щербаківського зі швидкістю 10 км/год., включив правий поворот з метою перелаштування в праву смугу, при цьому переконавшись, що смуга вільна. Потім на великій швидкості більше 70 км/год автомобілем «VOLKSWAGEN» державний номерний знак НОМЕР_3 було здійснено наїзд на його автомобіль, чим було пошкоджено праву сторону його автомобіля «NISSAN MURANO» державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.6).

В матеріалах справи наявні також пояснення ОСОБА_3 , яка під час дорожньо-транспортної пригоди перебувала в автомобілі «NISSAN MURANO» як пасажир та яка зазначила, що саме водієм автомобіля «VOLKSWAGEN» було допущено порушення правил дорожнього руху, яким не було дотримано дистанції та обмеженої швидкості руху.

Виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 08 травня 2023 року вбачається, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 п. 10.1 п. 10.3 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, саме водій ОСОБА_1 мав можливість уникнути зіткнення, надавши перевагу у русі транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися. При цьому, водій ОСОБА_2 мав право у відповідності до п.1.4 ПДР України розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці правила.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Посилання апелянтана те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_2 оскільки саме він, на думку ОСОБА_1 , не дотримався дистанції та перевищив швидкість руху, суд не бере до уваги, оскільки в даній справі суд перевіряє лише наявність або відсутність порушення Правил дорожнього руху саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Предметом дослідження у даній справі є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення, що є предметом розгляду даної справи, складений відносно ОСОБА_1 , а суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення.

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, вказана схема місця ДТП складена уповноваженою державою особою і дії службової особи, що її складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися і в ході розгляду справи вказані обставини не спростовані, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання ОСОБА_1 на невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП. Крім цього, схема ДТП підписана ОСОБА_1 без жодних зауважень щодо відомостей викладених у ній.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancisv. theUnitedKingdom») від 29 червня 2007 року).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини ДТП і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.10.1 та п. 10.3 ПДР України, що призвело до даної ДТП.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.10.1 та п. 10.3 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно розглянув справу, а тому дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим та обгрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а відтак підстави для скасування постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач