Справа № 164/666/23 Провадження №33/802/492/23 Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р. В.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Богдан М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 30 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 850 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 536 грн. 80 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02 квітня 2023 року, біля 22:55 год. на автомобільній дорозі (М-07) Київ-Ковель-Ягодин 382км+400м, керував автомобілем марки «AUDI A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який переобладнаний з порушенням вимог ДСТУ 3649:2010, а саме змінено колір зовнішнього світлового приладу (габаритних ліхтарів фар) з білого (жовтого) на синій, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення повторно протягом року, так як був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП 06.09.2022, - адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 21 липня 2023 року подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.8 ст.247 КУпАП. Просить також повернути йому вилучене у нього посвідчення водія. Вказує про те, що розгляд справи відбувся формально, так як суддя у нього не з`ясовував чи він визнає вину, а також не досліджувались належним чином докази у справі, тобто не було з`ясовано усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, що є порушенням ст.280 КУпАП. Внаслідок цього його двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення. Спочатку його було притягнуто інспектором поліції, який усно його притягнув до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, а також оскаржуваним судовим рішенням за ч.4 ст.121 КУпАП. Крім того зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, які можна було б вважати належними і допустимими.

Водночас, апелянт у поданій апеляційній скарзі заявив клопотання в якому просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення вважаючи, що він пропущений з поважних причин.

Перевіривши доводи заявленого в апеляції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Богдан М.М., які доводи клопотання підтримали, апеляційний суд приходить до висновку, що воно до задоволення не підлягаєз огляд на таке.

Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що він хоча і був в судовому засіданні 30.06.2023, однак копію постанови отримав лише 12.07.2023. Про розписку щодо отримання ним копії судового рішення саме 30.06.2023, яка наявна в матеріалах справи, не знає. Окрім того зазначає, що він має двох малолітніх дітей, одна з яких в період з 27.06.2023 по 03.07.2023 хворіла гострим бронхітом та не відвідувала дитячий садочок. А тому враховуючи малолітній вік дітей та захворювання однієї дитини, яке є інфекційним, то він тривалий час змушений був знаходитись з іншою дитиною, оскільки хвилювався аби вона не захворіла також. Вважає, що саме з цієї дати (12.07.2023) почався перебіг 10-денного строку апеляційного оскарження судового рішення.

Проте, такі доводи апелянта на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суддею Маневицького районного суду Волинської області постановлена 30.06.2023 за участі ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься письмова розписка ОСОБА_1 про отримання ним копії цього судового рішення в день його постановлення - 30.06.2023. Також в матеріалах справи наявні докази сплати ним 30.06.2023 штрафу та судового збору за цим судовим рішенням.

А тому, апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 30 червня 2023 року був присутній на розгляді справи, в цей день отримавши копію постанови судді, то він фактично ознайомився з її змістом, у тому числі із порядком та строком її апеляційного оскарження, про що зазначено в резолютивній частині судового рішення.

Таким чином, в даному випадку саме з 30 червня 2023 року почався перебіг десятиденного строку апеляційного оскарження постанови судді Маневицького суду Волинської області від 30.06.2023, який фактично припадав на 10 липня 2023 року. Однак, апеляційна скарга до суду подана лише 21 липня 2023 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується штемпелем суду проставленим на апеляційній скарзі.

При цьому той факт, що 06.07.2023 подавши заяву про видачу судового рішення отримав його 12.07.2023 і це як вбачається повторно, жодним чином не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення. Також слід зазначити, що положення ч.2 ст.294 КУпАП перебіг строку апеляційного оскарження пов`язують саме з датою постановлення постанови, а не з будь-якою іншою у тому числі й датою отримання її копії.

Не спростовано жодним чином і того, що розписка про отримання копії судового рішення, яка міститься в матеріалах справи, не дана ОСОБА_1 .

Окрім того, хвороба дітей в даному випадку також не може бути поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки дитина хворіла з 27.06.2023 по 03.07.2023, а тому ОСОБА_1 після цього мав можливість подати апеляційну скаргу в строк до 10.07.2023 включно, який є десятим днем після постановлення судового рішення від 30.06.2023, копію якого отримав у цей же день.

А тому, наведені апелянтом обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такими, що дають підстави для його поновлення.

Дослідивши дані обставини апеляційний суд вважає, що за наведених у заявленому в апеляції клопотанні підстав, строк апеляційного оскарження поновленню не підлягає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді від 30.06.2023 до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом. Не наведено таких і в судовому засіданні.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, апелянтом не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то в задоволенні клопотання слід відмовити, а апеляційну скаргу. - повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 30 червня 2023 року ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 30 червня 2023 року, - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк