П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М. розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Скадовськ Херсонської області, громадянка України, тимчасово не працює, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 565623 від 19 липня 2023 року, 19.07.2023 ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як останній, перебуваючи за адресою: м.Одеса, пл. Грецька, 1 розпивав слабоалкогольний напій, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином причини неявки суд не повідомила, тому суддя розглядає матеріали за відсутності особи на підставі ст. 268 КУпАП.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, які долучені до протоколу, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ч. 1 ст. 184 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає в: 1) ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1); 2) вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом (ч. 2); 3) вчиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність (ч. 3). 1. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами

Так, суть адміністративного правопорушення викладеного у протоколі, повинна відповідати диспозиції статті Закону, яким передбачена відповідальність за вчинене правопорушення. Крім цього суддя має право розглядати протокол тільки в рамках пред`явленого правопорушення. В даному протоколі не дотримано вимог, щодо викладу суті правопорушення, не вказано, яким чином особа порушує законодавство і не зазначено конкретні дії, за які особу може бути притягнуто до відповідальності. Так, згідно з протоколом, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що вона ухилилася від виконання батьківських обов`язків, оскільки її неповнолітній син ОСОБА_2 розпивав слабоалкогольний напій. Однак, такі дії караються іншою частиною статті, за що передбачений інший обсяг адміністративного стягнення. Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно зі ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Держава перед застосуванням каральних заходів щодо правопорушників зобов`язана перш за все створити умови для належного виконання особою своїх обов`язків, в даному випадку прийняття чітких законів (підзаконних нормативно-правових актів), які б не підлягали двухзначному трактуванню, створенню і належному веденню електронного реєстру. Покарання не повинно бути застосованим до особи за наявності формальних підстав правопорушення, та повинно бути відповідним вчиненому діянню з урахуванням усіх обставин (суб`єктивних та об`єктивних ознак).

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Діяння повинно містити усі ознаки складу правопорушення, за відсутності хоча б однієї вважається відсутнім склад у цілому.

З урахуванням вище наведених недоліків, які допустили працівники поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 184, 247, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Віктор ПОПРЕВИЧ