КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Тараненка Я.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тараненка Я.Ю. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 30.12.2022 року о 08 год. 35 хв. на вул. Стеценка, 1-А в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Тараненко Я.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2023 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до винесення необґрунтованого судового рішення без повного дослідження усіх обставин даної справи.

При цьому зазначає, що у водія ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, а тому у поліцейських та лікаря-нарколога не було жодних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

Також вказує, що матеріали справи не містять жодних відомостей про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та про пропозицію пройти такий огляд і в оскаржуваному рішенні суд не зазначає, який конкретно доказ, що міститься в матеріалах справи підтверджує вину ОСОБА_1 у порушенні ним саме п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно наявного у справі відеозапису ОСОБА_1 пояснював, що готовий пройти огляд у будь-який інший спосіб окрім здачі сечі, оскільки близько 30 хв. тому відвідував вбиральню вдома та фактично не має змоги надати необхідну кількість біологічного середовища - сечі, у зв`язку з чим просив провести його огляд іншим альтернативним способом, однак лікар-нарколог безпідставно зафіксував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, вказуючи, що він не може примусово взяти аналіз або насильно поставити катетор.

Також, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, після складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що додатково свідчить про незаконність дій поліцейського.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №440047 від 30.12.2022 року (а.с. 2), згідно якого, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у кабінеті лікаря-нарколога; даними листа за підписом в.о. директора КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_2 (а.с. 34), в якому зазначено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою останнього від підписання інформованої добровільної згоди на проведення огляду на стан сп`яніння; документами, що надійшли на запит суду першої інстанції, зокрема даними направлення на огляд водія транспортного засобу (а.с. 35), в якому зазначені ознаки наркотичного сп`яніння виявлені поліцейським у водія ОСОБА_1 та копією з журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 36) в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 2а), які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Незважаючи на заперечення захисника та ОСОБА_1 , які стверджували про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують порушення ним пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, чим спростовуються доводи апеляційної скарги його захисника.

До того ж, доводи захисника Тараненка Я.Ю., які викладені в апеляційній скарзі, вже були предметом перевірки суддею місцевого суду, який обґрунтовано не прийняв їх до уваги, пославшись на дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, відомості викладені у листі в.о. директора КМНКЛ «Соціотерапія» В. Ярого №490 від 28.03.2023 року та дані відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано, що лікар-нарколог повідомив ОСОБА_1 , що він не може примусити особу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а тому вимушений зафіксувати його відмову від проходження такого огляду, При цьому зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не робив будь-яких застережень щодо того, що він відмовляється здавати виключно сечу і готовий здавати інші зразки біологічного середовища, відповідних заяв не зафіксовано на відео ні під час перебування водія в кабінеті у лікаря-нарколога, ні під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з його змістом водія, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 був готовий пройти огляд на стан наркотичного сп`янінняу будь-який інший спосіб окрім здачі сечі, а працівники поліції та лікар-нарколог позбавили його можливості пройти такий огляд іншим альтернативним способом.

Доводи апеляційної скарги про те, що у водія ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення, що підтверджується даними відеозапису, а тому у поліцейських та лікаря-нарколога не було жодних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення апелянтами не наведено, а посилання захисника на те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України, який відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Тараненка Я.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №761/1995/23; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження № 33/824/2584/2023

Головуючий у І інстанції - Антонюк М.С.

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.