Номер провадження: 33/813/1367/23
Номер справи місцевого суду: 522/6926/23
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М. Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судових засідань - Тьосової Я.В.,

захисника - Споришева М.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.06.2023 року якою,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 536, 80 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 25 березня 2023 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SAAB», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Середньофонтанській, 19-Б, в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до показників приладу «Драгер» - стан алкогольного сп`яніння 0.51 ‰. Своїми діями водій порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та закрити провадження у справі, звільнивши його від відповідальності із застосуванням ст.22 КУпАП.

Апелянт вказує, що при винесенні оскарженої постанови суддя дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не здійснив повного та всебічного дослідження обставин справи, не дав об`єктивної оцінки доказам, зокрема посилається на наступне:

-судом не дотримано змагальності судового процесу, а саме при наявності клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості отримати відповідь на адвокатський запит, суд розглянув справу лише за наявності доказів, які надійшли з УПП, а також не було надано право на надання пояснень у судовому засіданні;

-не надано права викликати свідків та поліцейських, які були присутніми при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 змінив вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали змінену апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААД №426039 від 25.03.2023 року, о 22:00 год., в м. Одесі по вул. Середньофонтанській, 19-Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SAAB», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показниками приладу «Драгер» - 0.51 ‰, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписав та зазначив, що не згоден з даним протоколом, відповідно відмовився від його отримання.

У судовому засіданні апеляційного суду відтворено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції (боді-камера) на якому зафіксовано події, які відбувались 25.03.2023 року, а саме:

-прямування службового автомобіля патрульної поліції за транспортним засобом, під керуванням ОСОБА_1 , який був зупинений безпосередньо при в`їзді в паркінг дому, який розташований на вул. Середньофонтанській, 19Б, фату керування автомобілем водій не заперечував;

-перевірка працівниками патрульної поліції транспортного засобу ОСОБА_1 на існування заборонених предметів;

-з урахуванням існування підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, на що ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд, показники газоаналізатора «Drager» - 0,51 ‰, з результатами тесту водій погодився;

-відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Таким чином, слід констатувати, що з відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 25.03.2023 року, зокрема прямування працівників патрульної поліції за транспортним засобом ОСОБА_1 та відповідно його зупинка та проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора драгер та встановлений факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту щодо відсутності безперервності відеозапису нагрудної камери поліцейського не свідчить про не доведеність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі і керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене відеозапис беззаперечно підтверджує викладені в протоколі відомості та поза розумним сумнівом доводить вину правопорушника.

Оцінюючи доводи сторони захисту стосовно недопустимості відеозаписів, з посилання на відсутність безперервності запису, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

З урахуванням наведеного, зміст подій зафіксованих на відеозаписах, не зважаючи, що цей запис дійсно декілька разів переривається, що не позбавляє фактичну картину подій правопорушення, повністю узгоджується з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису з боді-камер, стороною захисту до апеляційної скарги не долучено та в судовому засіданні не наведено.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості, та є достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, місцевий суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.06.2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський