Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/346/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Русіна А. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., вирішуючи питання прийнятності апеляційної скарги захисника-адвоката Ведющенка В.В., який діє в інтересах особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2023 в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

31 липня 2023 року адвокат Ведющенко В.В., який діє в інтересах особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову суду, а провадження по справі закрити. Також, у своїй апеляційній скарзі захисник просить про поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови судді.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, в частині підстав поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що цей строк поновленню не підлягає у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційним судом встановлено, що постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 винесена 13.07.2023. Також, з постанови суду вбачається, що адвокат Ведющенко В.В., який діє в інтересах правопорушника ОСОБА_1 брав безпосередньо участь у розгляді даної справи (а.с.28-33).

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження вказаної постанови суду для захисника - адвоката Ведющенка В.В. закінчився 24.07.2023, оскільки останній день строку оскарження даної постанови суду, тобто 23.07.2023, припадав на вихідний день, а саме неділю.Поряд з цим, апеляційна скарга на вказане судове рішення, фактично подана захисником згідно штампу суду лише 31.07.2023, тобто поза межами процесуального строку.

Апеляційний суд зазначає, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони повязані з непереборними та обєктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (пункти 22-23) зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (Melnyk v. Ukraine, N 23436/03).

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Також, є помилковим твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що оскільки оскаржувана постанова судом вручена стороні захисту лише 19.07.2023, про що суду надано відповідну письмову розписку, тому десятиденний процесуальний строк на її оскарження для нього повинен рахуватися з моменту виготовлення повного тексту та вручення його стороні захисту та припадає на вихідний день 29.07.2023, тому апеляційна скарга подана ним у перший робочий день 31.07.2023.

У даному випадку, суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка подала апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обовязку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Статтею 294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови.

Як вбачається з постанови суду адвокат Ведющенко В.В. брав безпосередньо участь у розгляді даної справи 13.07.2023 (а.п.28-33). Що підтверджується і тим, що він у цей же день подав суду письмове клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання (а.п.27).

З довідки суду першої інстанції про доставку електронного листа вбачається, що постанова по справі № 396/761/23 про адміністративне правопорушення від 13.07.2023 надіслана на електронну адресу адвоката Ведющенка В.В. - 14.07.2023, тобто на наступний день після дати ухвалення постанови суду (а.п.34).

У подальшому адвокат в суді першої інстанції 19.07.2023 ще й нарочно отримав копію постанови суду, в межах процесуального строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення (а.п.36).

Однак, ставлячи питання про поновлення строку, апелянт не вказує про існування в нього об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що унеможливили або значно ускладнили апелянту своєчасно оскаржити судове рішення до 24.07.2023, тобто не вказує будь-яких поважних причин, які могли бути законною підставою для поновлення пропущеного ним строку на апеляційне оскарження.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційним судом поважних причин пропуску захисником - адвокатом Ведющенком В.В. строку на апеляційне оскарження постанови судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2023 щодо ОСОБА_1 не встановлено, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови судді апелянту слід відмовити.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що в апеляційній скарзі не наведено обєктивних обставин, які б перешкоджали адвокату Ведющенку В.В. реалізувати своє право на апеляційне оскарження вказаної постанови, суд вважає, що відсутні законні підстави для його поновлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити захиснику адвокату Ведющенко В.В., який діє в інтересах особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2023 в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу із доданими матеріалами повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційногосуду Ремез П.М.