ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1601/23 Справа № 179/1133/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетрвоської області від 26 червня 2023 року, в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 17 червня 2023 року о 23.48 год. в с. Оленівка по вул. Центральній, керував транспортним засобом RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), і на порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, згідно якого "водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин", від проходження у медичному закладі відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі автомобіля дружині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що зазначена в постанову суду інформація про визнання ним вини не відповідає дійсності, оскільки як під час складання протоколу так і в судовому засіданні зазначив про невизнання своєї провини у вчиненні правопорушення. Зазначив, що складання відносно нього відповідного протоколу працівниками поліції є безпідставним.

Вказує, що його зупинка працівниками поліції була безпідставною, оскільки він паркувався біля свого будинку, фактично у дворі, здійснював дії для заїзду до власного двору. Вважає, що працівником поліції відносно нього було висунуто неправомірні вимоги.

Зазначає, що в його діях не було жодних порушень вимог закону, оскільки він перебував біля свого будинку, жодних порушень ПДР не допускав, рух проїжджою частиною не здійснював.

Вказує, що судом не було враховано його пояснення.

Зазначає, що працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але при цьому не роз`яснили порядку проходження такого огляду та наслідків відмови від проходження такого огляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав викладених в ній.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №033797 від 17.06.2023 року слідує, що ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Разом із цим суд не надав оцінку обставинам, які зумовили саме такі дії ОСОБА_1 , внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

В судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді першої інстанції не визнав провину, не був згоден з інкримінованим правопорушенням. Зазначив, що не виїжджав на дороги загального користування, керував свої транспортним засобом біля свого будинку, а саме виїхав зі свого двору, щоб перепаркувати автомобіль.

Судом апеляційної інстанції досліджений технічний запис поліцейських, відповідно до якого, підтверджено пояснення ОСОБА_1 , з приводу безпідставності зупинки, автомобіль був припаркований біля паркану приватного домоволодіння ОСОБА_1 , при цьому останній пояснює працівникам поліції, що на дороги загального користування не виїжджав, а лише переставляє свій автомобіль біля свого будинку.

Також, відеозаписом з бодікамер працівників поліції зафіксовано, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не було оголошено ознаки сп`яніння, які в нього виявлено, а лише заявлено вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку. При цьому, працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення.

На відеозаписі також не зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією, зокрема порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами... і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного... сп`яніння... підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами... та оглядові на стан алкогольного... сп`яніння...

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом... на стан алкогольного... сп`яніння... проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного... поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Такі ж правила проведення огляду водіїв регламентовані і в постанові Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» (Далі - Порядок), зокрема у пунктах 3 та 6, зазначено, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Вказані положення Закону та Порядку повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі на стан сп`яніння. Працівник поліції двічі на відеозаписі запропонував пройти огляд, при цьому не конкретизував який саме огляд необхідно пройти ОСОБА_1 , що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться в провину ОСОБА_1 полягає у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що будь-яких перешкод для проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння у відповідності до ст. 266 КУпАП не було, відмова водія ОСОБА_1 у цьому, про що також міститься запис у протоколі про адміністративне правопорушення, не ґрунтується на вимогах Закону та не відповідає фактичним обставинам даної справи, у зв`язку з чим наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч.ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції вийшов за межі визначені в протоколі про адміністративне правопорушення, встановивши інші обставини, які в провину ОСОБА_1 не ставились, а саме: у постанову суду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа відмовилась від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Наявність складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на те, що в розумінні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод дана категорія справ про адміністративне правопорушення є кримінальним провадженням, виходячи із суворості та мети санкції статті, яка є суворішою ніж, передбачено Кримінальний кодексом України за низку кримінальних правопорушень, то апеляційний суд під час розгляду цієї справи висуває більш високі стандарти доказування, зокрема керується стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом».

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не підтверджуються допустимими доказами, які зібрані працівниками поліції з істотним порушенням, встановленої законом процедури.

Формулювання в протоколі про адміністративне правопорушення слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Вказані положення закон суд першої інстанції не виконав належним чином, не дав належну оцінку, зокрема і показанням свідків, яких викликав і допитав безпосередньо в судовому засіданні, не оцінив належним чином, досліджений відеозапис та дійшов передчасних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 280, 294 КУпАП суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко