Справа № 504/877/23
Номер провадження 3/504/854/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ ПК -Транс, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 129839, згідно фабули якого вбачається, що 23.02.2023 о 13 год. 20 хвилин на трасі Т-1606 37 км с. Визирка Одеського району, Одеської області, водій ОСОБА_1 вжив алкоголь горілку у кількості 0,5 л після дорожньо-транспортної пригоди, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 п.п. «є» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП. За результатом проведеного огляду з застосуванням Alcotest 6810ARBL 0872 тест № 350 від 23.02.2023 результат склав 1,02 проміле.

В ході судового розгляду справи 18.05.2023 ОСОБА_1 надав суду пояснення, згідно яких 23.02.2023 керував автомобілем ДАФ з напівпричепом завантаженим зерном, рухаючись у бік порту Южний на вигрузку, був засліплений сонцем через що зачепів узбіччя, машина втратила керування та перевернулася, після того як прийшов до тями випив горілки, після прибуття працівників поліції через запах алкоголю погодився пройти тест, з результатом тесту погодився від проходження в медичному закладі огляду відмовився. Підтвердив письмові пояснення надані 23.02.2023 поліцейському СРПП ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, надав клопотання про допит в якості свідка його напарника С. Компанієць та свідка пригоди ОСОБА_2

27.07.2023, на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Харчук О.П., за результатом якого захисник просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заявлене клопотання було підтримано захисником в ході судового розгляду справи 31.07.2023. Доводи сторони захисту вмотивовані відсутністю роз`яснення особі, що притягається до відповідальності його права відмови надавати пояснення та відповідати на запитання, порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме за наявності факту дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на факт сп`яніння є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. За доводами сторони захисту в порушення зазначених вимог проведення огляду відбулось на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810 який не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Письмові пояснення ОСОБА_1 , а також пояснення які зафіксовані на відеозаписі, що долучений до справи не можуть бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень зі складання протоколу, оскільки сам факт визнання особою вини у порушенні правил дорожнього руху не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення його правомірності. Матеріали справи за доводами захисника не містять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

В судове засідання, призначене на 31.07.2023, ОСОБА_1 не прибув, надав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, але за участю його захисника, підтримав клопотання захисника про закриття провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

В ході судового розгляду судом викликано та допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який був безпосереднім свідком події, що мала місце 23.02.2023. Свідок суду показав, що в цей день він їхав зі своєю родиною з м. Южне в м. Одесу. Проїжджаючи по трасі на своєму легковому автомобілі, побачив як на великій швидкості на зустріч виїхав вантажний автомобіль з причепом марки ДАФ, водій якого не справився в керуванням та перевернувся на правий бік, автівку розвернуло в зворотній бік та посунуло через зустрічну смугу на узбіччя, свідок зазначив, що він увернувся від зіткнення, але в машині була його родина, всі злякались. Він зупинив автомобіль та побіг витягувати водія фури з кабіни, його дружина також вийшла з автівки та фіксувала все на мобільний телефон, до автомобіля прибіг ще один водій та вони вдвох витягнули з перевернутого автомобіля водія, який був непритомний, від водія відчувався різкий запах алкоголю. Згодом водій прийшов до тями, він, свідок, викликав поліцію та очікував їх прибуття для надання пояснень. В його присутності водій, що прийшов до тями алкоголь не вживав, погодився пройти тест на Драгер. Свідок надав суду та особі, що притягається до відповідальності на огляд відеозапис, що містився на його мобільному телефоні, який повністю підтвердив його покази. (Через технічні причини, долучити цей відеозапис до матеріалів справи виявилося не можливим).

Окрім показів особи, що притягається до відповідальності та свідка, судом в якості доказів були досліджені:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 129839 від 23.02.2023, складений відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП, який підписаний особою, що притягається до відповідальності без зауважень;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результати огляду на стан сп`яніння позитивні складають 1,02 % проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився;

-результатом тесту № 350 від 23.02.2023, що становив 1,02 % проміле;

-рапортом № 547 від 23.02.2023 про реєстрацію повідомлення зі служби 102 про ДТП, а саме перевернулась вантажівка ДАФ д/н НОМЕР_1 ;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.02.2023, згідно яких він вжив горілку 0,5 л до приїзду працівників поліції, під час спілкування у нього було виявлено запах алкоголю, запропоновано пройти тест на Драгер на що він погодився, також було запропоновано пройти огляд в медичній установі від якого він відмовився;

-письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 23.02.2023, які повністю відповідають його показам наданим в ході судового розгляду справи;

-письмову заяву ОСОБА_1 на ім`я тво начальника ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області від 23.02.2023, за результатом якої заявник просить не розглядати повідомлення оператора 103 від 23.02.2023, оскільки будь-яких травм у нього не має, претензій ні до кого він не має, до судово-медичної експертизи звертатися не буде;

-сертифікат налаштування (калібрування) алкотестера моделі Alcotest 6810 від 23.01.2023 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 12-01/0154 чинного до 23.01.2024, згідно якого встановлено, що засіб вимірюваної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019;

-копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 129838 від 23.02.2023 складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП;

-схему місця ДТП від 22.02.2023;

-відеозапис з місця події на якому зафіксовано водія ОСОБА_1 який перебував біля перегорнутої вантажівки та повідомив працівнику поліції, що вжив горілку після події у кількості 0,5 л, погодився на проведення огляду на факт вживання алкоголю за допомогою газоаналізатору, результати тесту не оспорював.

Матеріали справи не містять відомості про наявність постраждалих осіб та їх шпиталізації, слідча-оперативна група на місце пригоди не виїжджала.

Підстав обов`язковості виконання п.8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, в частині обов`язковості проведення огляду на стан сп`яніння учасників пригоди у закладі охорони здоров`я по даній справі не встановлено.

Відповідно до положень п. 2.10. «е» Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до положень ч.4 ст. 130 КУпАП, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, -

тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

За результатом розгляду справи, оцінки доказів у їх сукупності, а саме: показів безпосереднього свідка події ОСОБА_2 , який показав, що від водія вантажівки який перебував у непритомному стані на момент вилучення його з кабіни автівки вже йшов різкий запах алкоголю, результатів проведеного огляду з застосуванням технічних приладів, які показали наявність стану алкогольного сп`яніння у водія, що свідчить про вживання алкоголю до дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, водій ОСОБА_1 , порушуючи заборону керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, керував вантажівкою у стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням, створив аварійну обстановку для інших учасників руху, перекинувся в кювет, спричинивши матеріальні збитки у вигляді втраченого вантажу (розсипаної пшениці) та пошкодженого вантажного автомобілю.

Свідок ОСОБА_3 про допит якого заявив клопотання ОСОБА_1 та мав забезпечити його участь, в судове засідання не прибув.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 змінив свою позицію щодо визнання своєї вини за ч.4 ст. 130 КУпАП та підтримав свого захисника який просив закрити провадження по справі за відсутності події та складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, серед іншого, є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і Законів України.

У діючому КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, у даному випадку, суд вважає необхідним застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не погіршує становище особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає більш м`яке покарання ніж санкція ч.4 ст. 130 КУпАП, але дозволяє суду виконати завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, що передбачені ст. 1 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, негативні наслідки вчиненого у вигляді матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу, вантажу що перевозився (зерно) та які могли настати через створення небезпечної аварійної обстановки для інших учасників руху, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан порушника.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не встановлені.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 27, 33-35, 40-1, 130, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 , перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова