1Справа № 335/4556/23 3/335/1632/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

-за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

13.05.2023 року о 22-36 годині в м.Запоріжжя по пр. Соборному 206 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Omega д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного пристрою. Результат 1,00 проміле, тест №1604. Від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КупАП .

У судове засідання призначене на 03.08.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, як і не з`явився у судові засідання 12.06.2023,23.06.2023. Смс - повістки ОСОБА_1 не доставленні у зв`язку з тим, що «абонент тимчасово недоступний». Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини як солдат запасу за мобілізаційним призначенням.

ОСОБА_1 16.05.2023 року укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Івлєвим М.М.

Адвокат Івлєв М.М. про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

12.06.2023 року ОСОБА_1 та його захисник Івлєв М.М. не з`явились, на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.06.2023 року ОСОБА_1 та його захисник Івлєв М.М. не з`явились, на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

03.08.2023 року ОСОБА_1 та його захисник Івлєв М.М. не з`явились, на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання, виходячи з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його захисник Івлєв М.М. в судові засідання призначені на 12.06.2023,23.06.2023,03.08.2023 року для спростування вини не з`явились, жодних заперечень або клопотань по суті справи суду надано не було, суд оцінює вказані клопотання як намагання уникнути встановленої адміністративної відповідальності правопорушником за вчинене адміністративне правопорушення при наявності допустимих та належних доказів, шляхом зловживання їхніми правами, а саме, умисного затягування строку, передбаченого ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, шляхом подання вищезазначених клопотань про відкладення судових засідань та неявку в судові засідання.

В даному випадку, із поданих заяв та клопотань, вбачається, що ОСОБА_1 достовірно відомо про наявність адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в провадженні суду, а тому беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, згідно якої ст. 130 КУпАП не відносяться до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, суд здійснює розгляд такої справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується наступними доказами а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №407247 від 13.05.2023року; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських з місця події, на якому зафіксовано процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, результатами технічного приладу Alcotest Drager. Результат 1,00 проміле, на вказаній роздруківці наявний підпис водія ОСОБА_1 .

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Також, вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний без будь-яких зауважень щодо його змісту особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Орджонікідзевському районному суді м.Запоріжжя.

Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук та проведено огляд на місці зупинки та результатом огляду встановлено позитивна проба кількісний показник- 1,00 ‰.

З результатом ОСОБА_1 згоден, про що наявний його особистий підпис.

При цьому, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено і на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через виниклі обґрунтовані підозри (оскільки поліцейський зазначив, що чує запах алкоголю від водія), що ОСОБА_1 перебуває у такому стані, останній погодився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера. ОСОБА_1 особистими підписами ствердив і дані Протоколу і результати газоаналізатора «Аlcotest Drager 6820» - 1,00 %.

Даними долучених відеозаписів поза розумним сумнівом підтверджено (видно і чути) вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, добровільну згоду водія на продування газоаналізатора «Аlcotest Drager 6820» з дотриманням вимог Інструкції, та добровільне підписання як протоколу про адміністративне правопорушення, так і результатів «Драгера». На відео також міститься відеозапис в якому ОСОБА_1 повідомив поліцейському що він вживав алкоголь, проте зовсім небагато.

Факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 на місці зупинки не заперечувався і підтверджено відеозаписом, який додано до протоколу. Жодних зауважень до протоколу ОСОБА_1 не зазначено. При цьому суд бере до уваги також те, що і сам ОСОБА_1 визнав факт уживання алкоголю. Це спростовує, що дані газоаналізатора могли бути фальсифіковані та пояснює згоду з результатами тесту і відсутність потреби їхати до лікарні.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 на у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Відеозапис, на думку суду, не містить даних, які б указували на тиск працівників поліції на ОСОБА_1 і матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Права йому роз`яснені, про що є його підпис у протоколі.

Підстав уважати цю інформацію недостовірною немає, оскільки дані відео повністю узгоджуються із даними письмових матеріалів.

Повноваження працівника поліції скласти протокол при виявленні правопорушення презюмуються, оскільки даних про протилежне немає.

Даних про неправомірні дії працівників поліції у матеріалах справи відсутні.

У силу того, що ОСОБА_1 погодився з результатами тесту, їхати у медичний заклад для проведення огляду підстав не було, оскільки згідно відеозапису ОСОБА_1 вказав, що з результатом Драгера згоден, у медичний заклад їхати не має потреби, у зв`язку з цим, протокол був правильно складений за п. 2.9а ПДР.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення, рівень небезпеки,дані про особу правопорушника, який згідно бази даних підсистеми «Адмінпрактика», протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави понесені судові витрати у сумі 536 гривні 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Ю. В. Апаллонова