Єдиний унікальний номер судової справи 487/2652/23
Номер провадження 33/812/342/23 Головуючий у місцевому суді: Лагода А.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Харчука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №144139, який надійшов на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва і був складений 10 лютого 2023 року, встановлено, що 10 лютого 2023 року о 23 год. 25 хв. в місті Миколаєві по провулку Ольвійському біля будинку №5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння кінцівок). Огляд на визначення стану сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest, кількісний показник якого склав 0.71‰. Вказаним водій порушив вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 05 липня 2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу без повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права та обмежив його в доступі до правосуддя.

Зазначає, що після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 висловив свою незгоду з його результатом, про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, проте поліцейські не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, чим порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому у працівників поліції взагалі були відсутні повноваження на проведення огляду на стан його сп`яніння.

Особа, яка подає апеляційну скаргу вказує на те, що на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння сплив шестимісячний строк з дати калібрування приладу Drager Alcotest 7510, за допомогою якого проводився такий огляд, а тому такий огляд є недійсним.

Крім того, відеозаписом працівників поліції не зафіксовано всі обставини події, зокрема, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та порядок складання адміністративних матеріалів. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, що свідчить про недопустимість вказаного відеозапису як доказу у справі.

Також, фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в ній зазначено, що ОСОБА_1 притягується за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, замість керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, суд не має права змінювати фабулу обвинувачення.

Захисник зазначає, що працівники поліції не надавали ОСОБА_1 примірник акту огляду на стан сп`яніння, а також в повній мірі не ознайомили його зі змістом вказаного документу та не роз`яснили йому жодних правових наслідків, які можуть настати за результатами підписання цього акту.

Окрім цього, захисник зауважує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 судовий збір, оскільки він є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Заслухавши пояснення захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія ААД №144139, який надійшов на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва і був складений 10 лютого 2023 року, встановлено, що 10 лютого 2023 року о 23 год. 25 хв. в місті Миколаєві по провулку Ольвійському біля будинку №5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння кінцівок). Огляд на визначення стану сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest, кількісний показник якого склав 0.71‰. Вказаним водій порушив вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В протоколі зазначено, що у водія ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав, зазначивши: «не згоден».

При цьому, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 жодних пояснень по суті правопорушення не надав, хоча не був позбавлений можливості скористатися всіма своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, викладене в апеляційній скарзі про те, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення водієм саме п.п.«а» п.2.9 ПДР, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до роздруківки тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510 результат тесту становить 0.71 проміле. Роздруківка підписана водієм ОСОБА_1 без зауважень.

Також матеріали справи містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дані якого свідчать, що у водія були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: присутній різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння кінцівок. В акті зазначено результати огляду на стан сп`яніння, які становлять 0.71‰. В графі з результатами згоден ОСОБА_1 поставив свій підпис.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому, водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

До того ж, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу незгоди з показниками газоаналізатора не висловив.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом працівників поліції.

Дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що ОСОБА_1 , у зв`язку із виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння, поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився. Результат тесту склав 0.71‰. Незгоду з результатами огляду водій не висловлював.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Навпаки, водій поставив свій підпис у відповідному чеку-тесті та акті огляду на місці зупинки у графі «згоден», таким чином не висловив бажань щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, як і зауважень з приводу проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Зазначення в подальшому, вже після складення протоколу, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснення «не згоден» не свідчить про його незгоду саме з результатами огляду. Більше того, на питання поліцейського з чим саме водій не згоден останній відмовився надавати пояснення.

Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до проходження чи відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не встановлено. Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати усвідомлений ОСОБА_1 факт проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наявний в матеріалах даної справи відеозапис події від 10 лютого 2023 року за участю водія ОСОБА_1 не є належним доказом у справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на вірність кваліфікації дій водія ОСОБА_1 .

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додається запис з камери, який повністю узгоджується з іншими доказами у справі.

На долученому до матеріалів справи диску з відеозаписом події зафіксовано вказану у протоколі від 10 лютого 2023 року подію за участю ОСОБА_1 .

Щодо заперечень факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та відсутності доказів відеозапису керування, то необхідно зазначити наступне.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкремінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

За пунктом 1.10 ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Заперечення захисником ОСОБА_1 - адвокатом Харчуком О.П. факту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, через відсутність відеозапису керування транспортним засобом, спростовуються матеріалами даної справи.

Так, відповідно до відеозапису з камери працівників поліції на місці події, при спілкуванні з поліцейськими, водій не висловлював жодного заперечення та зауваження стосовно того, що він керував транспортним засобом. Поліцейськими була надана можливість водію написати в протоколі пояснення з приводу обставин порушення, однак останній також не зазначив, що не керував транспортним засобом.

При цьому, твердження про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких підтверджень про це матеріали справи не містять та при складанні протоколу ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо оцінки його поведінки, як керування транспортним засобом, не висловлював.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на те, що відеозапис не містить доказів керування автомобілем саме ОСОБА_1 , не спростовують висновки суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови суду.

До того ж, відеофіксація моменту зупинки при складанні протоколу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковим доказом його вчинення, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Більш того, норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (ст.251 КУпАП).

На думку апеляційного суду, відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі. До того ж, сам факт керування транспортним засобом не заперечував в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що працівниками поліції було порушено процедуру, яка передбачена ст.266-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, ст.266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.

При цьому, як було встановлено, в даному випадку 10 лютого 2023 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, який належав іншій особі, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Також, особою яка подала апеляційну скаргу, не надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 він виконував обов`язки військової служби.

Твердження захисника про те, що термін калібрування приладу, яким проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, сплив, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи убачається, що огляд на стан сп`яніння здійснювався за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатор Drager Alcotest 7510.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Частиною 1 ст.17 вказаного Закону України визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Відтак, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад Drager Alсotest 7510 можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року за №1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alсotest 7510 останнє його градуювання проводилось 26 травня 2022 року, в той час як огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився 10 лютого 2023 року, тобто в межах дванадцятимісячного строку, тому у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо достовірності результатів технічного засобу. Таким чином працівники поліції правомірно використали зазначений газоаналізатор для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, строки проведення калібровки, вказані в інструкції, мають рекомендаційний характер стосовно технічного застосування приладу, в тому числі і такого його елементу обслуговування як калібровка приладу.

До того ж слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України №412 від 05 квітня 2022 року, установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Стосовно розгляду судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_1 та порушення його права захист, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у його відсутність, але процесуальні права останнього, в тому числі і право на правову допомогу та доступ до суду, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Посилання захисника на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 судовий збір, оскільки він є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», є помилковими.

Так, за змістом п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільненням від сплати судового збору у справах про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що районним судом правильно встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пп.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції в межах її оскарження, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Суддя районного суду в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Більш того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

За такого, підстав для скасування постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича- залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова