Справа №345/3670/23
Провадження № 3/345/1353/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2023 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює, громадянин України, РНОКПП - НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 252319 від 24.07.2023, в якому зазначено, що 24.07.2023 р. о 20 год. 20 хв. в м. Калуш по вул. Євшана ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 в явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 не прибув в судове засідання, проте, подав письмову заяву в якій зазначив, що не визнає вини у вчиненні адмінправопорушення, яке йому інкримінується. Він не заперечив, що керував автомобілем у час та місці, які зазначені в протоколі, але в стані сп`яніння не перебував. Пояснив, що через конфліктну ситуацію з іншим водієм, він побоювався провокацій, тому не хотів проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, проте, був готовий пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Сів в патрульну машину і направився з працівниками поліції в Калуську ЦРЛ. Однак, по дорозі працівники поліції сказали, що не мають на нього часу і висадили його з автомобіля, так і не довізши до закладу охорони здоров`я. Жодних документів, в тому числі і протоколу при ньому не складали і йому не вручали. Тому просить провадження у справі щодо нього закрити.

Захисник адвокат Кобзан Р.М. в судовому засіданні наголосив, що працівники поліції не вручили його підзахисному копії протоколу про адмінправопорушення, тобто фактично не відбулось оголошення особі обвинувачення. На долучених до протоколу відеозаписах не зафіксовано факту відмови водія проходити огляд на стан сп`яніння і не зафіксовано процедури складання як самого протоколу, так і доданих до нього матеріалів. Дії працівників поліції не відповідають вимога ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Тому вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом перебування водія ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його дії щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги письмові пояснення особи, відносно якої складено протокол, враховуючи позицію захисника, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП. Згідно приписів цієї статті огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння. В свою чергу поліцейські повинні спершу запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в медичному закладі. І всі ці дії повинні бути зафіксовані на відеозаписі.

ОСОБА_1 в не оспорив той факт, що 24.07.2023 р. він кермував транспортним засобом на вул. Євшана.

Однак, матеріали справи про адмінправопорушення не містять переконливих доказів того, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному ст. 266 КУпАП порядку.

Навпаки з відеозапису, який наявний на долученому до протоколу диску (а.с. 7), вбачається водій ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції погоджується проходити огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я. Проте, працівники поліції після такої згоди водія не забезпечують йому можливість пройти такий в медичному закладі, а відеозапис завершується в момент сідання особи в патрульний автомобіль.

Процес складання протоколу про адмінправопорушення і оформлення інших матеріалів справи на відео не зафіксовано. Зокрема на відео не зафіксовано процесу пред`явлення водію акту огляду на стан сп`яніння (а.с. 2) та направлення на огляд водія в заклад охорони здоров`я, яке не містить підпису водія (а.с. 3) Окрім цього, ці документи складені самим поліцейським, який складав протокол про адмінправопорушення і фіксують лише ознаки сп`яніння, які на думку поліцейського були у водія. Без інших безсумнівних доказів, а саме повної і належної відео фіксації всього процесу пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння і оформлення матеріалів адмінсправи, ці документи не підтверджують виконання поліцейськими в повній мірі вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проходження водієм огляду на визначення стану сп`яніння.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Проте, в даному випадку поліцейські не дотримались цих вимог законодавства.

Наявний у справі рапорт працівника поліції (а.с. 4) за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника поліції про законність своїх дій, а тому його слід визнати недопустимим доказом, який не входить в перелік ст. 254 КУпАП.

Жоден з документів, які наявні в матеріалах справи, не містить підпису особи, відносно якої складено протокол. З урахуванням того, що і на відеозаписі не зафіксовано процесу складання протоколу та доданих до нього документів, а також відсутні свідки, які б могли це підтвердити, то слід дійти до висновку, що інформація, яка викладена в цих документах є сумнівною.

Таким чином, ні сам протокол про адмінправопорушення, ні додані до нього докази не підтверджують зазначених в протоколі даних про те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки, це становитиме порушення права на захист.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, в якому певній особі ставиться у провину (висувається) вчинення того чи іншого правопорушення, обов`язковому доказуванню підлягають, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення (подія правопорушення).

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, чи вибирати одну з двох альтернативних кваліфікацій дій правопорушника, адже у такому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, допустимих і переконливих доказів того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, то вважаю, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в події цього адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя