ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3466/23

провадження № 3/0285/2923/23

03 серпня 2023 року м. Звягель

уддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали адміністративної справи, яка надійшла

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

який проживає по АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

З адміністративного протоколу, що надійшов до суду 22.06.2023 слідує, що ОСОБА_2 28.05.2023 близько 06:40 год по місцю проживання своєї матері ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , вчинив відносно неї домашнє насильство економічного та психологічного характеру, ображаючи її словами грубої нецензурної лайки, чим міг спричинити шкоду її психічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному ст.277-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП). Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян.

Стаття 173-2 КУпАП та Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначають домашнє насильство, як умисне діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, що вчиняються в сім`ї, між родичами, колишнім чи теперішнім подружжям, особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Як доказ винності ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення поліцією було надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №847710 від 30.05.2023;

рапорт оперативного чергового поліції від 28.05.2023 про отримання зі служби 102 повідомлення від ОСОБА_3 (постраждалої) про вчинення сином відносно неї домашнього насильства;

протокол прийняття заяви про подію від ОСОБА_3 (постраждалої) та її письмові пояснення від 28.05.2023, в яких вона зазначила, що син забрав її мобільний телефон, ображав, погрожував фізичною розправою, після чого зник.

Домашнє насильство характеризується тим, що особа яка його застосовує, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та слова образ, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Оцінюючи надані докази, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_4 вбачається не домашнє насильство, а крадіжка майна. Належних та беззаперечних доказів, які би у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_2 вчинив економічне чи психологічне насильство у сім`ї, матеріали даної справи не містять.

На переконання суду, лише пояснення потерпілої сторони про обставини події не можна визнати достатніми для доведення події та складу правопорушення, оскільки вони містять виключно її бачення ситуації. Разом з тим, факт сварки і непорозумінь між матір`ю та сином на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між ними та не підтверджує факту вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишають місце сумнівам.

Резюмуючи викладене, надані докази не узгоджуються із суттю викладеного у протоколі правопорушення, який сам по собі є підставою для подальшого провадження у справі і не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП).

Встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказує на відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.9, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин