Єдиний унікальний номер 448/599/23
Провадження № 3/448/411/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2023 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Юрій БІЛОУС, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, місце праці - не повідомив (дані зазначено зі слів особи),

за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.10,63 Конституції України учасникам роз`яснено,

його захисник-адвокат Мар`яна СТРУСІНСЬКА (ордер серії ВС №1211792),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи та їх юридична кваліфікація:

02.04.2023 року о 17:58 год., м.Мостиська, вул.Шевченка, 167, Яворівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Opel Astra», реєстр.номер НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, демонстрував поведінку, що не відповідає обстановці та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Громадянин ОСОБА_4 , заявник обставин події, який був водієм транспортного засобу, що рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 , о 17:57год засобами мобільного зв`язку звернувся до служби «102» та повідомив, що до м.Мостиська Яворівського району Львівської області прямує автомобіль марки Opel Astra», реєстр.номер НОМЕР_1 , сірого кольору, водій якого ймовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створював аварійні ситуації на дорозі.

Про вказану подію, було повідомлено екіпаж поліції, який прибув на місце події.

Правова кваліфікація діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

Дії водія ОСОБА_1 , кваліфіковано, як порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці огляду, а також в закладах охорони здоров`я.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , в судові засідання не з`являвся, його інтереси представляє адвокат Струсінська М.

Правова позиція сторони захисту:

Захисник ОСОБА_1 , - адвокат Струсінська М., просила суд закрити провадження у справі відносно свого підзахисного за частиною 1 статті 130 КУпАП, - на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП. При цьому покликалася на наступні обставини, а саме: її підзахисний свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не визнає, оскільки стверджує, що поліцейськими були допущені суттєві і грубі порушення при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема:

- транспортний засіб, в якому був правопорушник не знаходився в русі і не має фіксації, що саме він перебував за кермом;

- транспортний засіб того дня знаходився на СТО і в подальшому був у несправному стані;

- порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і складення протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого такий протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення;

- під час складання самого протоколу не велася відеофіксація такого процесу.

Підсумовуючи усе це в сукупності, вважає, що є вагомі підстави для закриття провадження по справі щодо її підзахисного ОСОБА_1 , за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисником Струсінською М., були заявлені клопотання про долучення доказів та виклик у якості свідка поліцейську Юлію ВАНЧАК, що оформляла матеріали щодо ОСОБА_1 , які судом були задоволені в повному обсязі.

Свідок Ванчак Ю. , в судовому засіданні зазначила, що 02.04.2023 року від диспетчера надійшло повідомлення наступного змісту: «02.04.2023 року об 17:58 год. на службу 102 надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_4 , (номер тел. - НОМЕР_2 ), про те, що по а/д «Самбір-Мостиська» рухається транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Astra», реєстр.номер НОМЕР_1 , водій котрого ймовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки створює аварійну ситуацію іншим учасникам дорожнього руху. Надалі вона з іншим працівником поліції прибули на АЗС «Chipo», що по вул.Шевченка, 167, в м.Мостиська, Яворівського району, де вказаний транспортний засіб здійснив зупинку. За кермом даного транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , котрий на прохання пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився. В подальшому йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, однак ОСОБА_1 , також відмовився проходити вказаний огляд на стан сп`яніння. Згодом на ОСОБА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Письмові докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №174488 від 02 квітня 2023р., як засіб процесуальної фіксації події вказує, що протокольно була зафіксована подія, а саме: м.Мостиська, вул.Шевченка, 167, Яворівського району Львівської області, АЗС, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Opel Astra», реєстр.номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

-письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , від 02.04.2023р., згідно яких зазначено, що - «я вказаного дня близько 17:50 год. рухався на транспортному засобі а/д «Самбір-Мостиська» в сторону м.Мостиська. Попереду рухався транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Astra», реєстр.номер НОМЕР_1 , сірого кольору, водій котрого маневрував вказаним транспортним засобом по цілому відрізку дороги, створюючи іншим учасникам дорожнього руху аварійну ситуацію. Надалі транспортний засіб заїхав на АЗС, що по вул.Шевченка, 167, у м.Мостиська, Яворівського району Львівської області. Через декілька хвилин на місце зупинки транспортного засобу прибули працівники поліції, яких я викликав. Вийшовши із транспортного засобу - автомобіля марки «Opel Astra», водій такого перебував у стані алкогольного сп`яніння (нестійка хода, невиразна мова, почервоніння очей, тощо). Вказані обставини мною були зафіксовані на відео і надалі передано таке працівникам поліції.

Показання технічних засобів, що мають функції відеозапису:

-здійснений відеозапис на боді камеру поліцейськими та камерою встановленою у автомобілі екіпажу патрульної поліції, який прибув на місце події, процесуальних дій щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, містить наступні відомості:

- запис диску DVD-R: 02.04.2023 року об 18:03 год. поліцейські виявили розташований автомобіль «Opel Astra», реєстр.номер НОМЕР_1 , на АЗС, що по вул.Шевченка, 167, у м.Мостиська, Яворівського району Львівської області; поліцейська СРПП ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ст. л-нт поліції Ванчак Ю., пропонує водію даного ТЗ пройти огляд на виявлення стану сп`яніння із застосуванням газоаналізатора «Drager». В подальшому водій ОСОБА_1 , сів у автомобіль працівників поліції і вони рухались у напрямку медичного закладу, оскільки на місці зупинки водій відмовився пройти огляд на виявлення стану сп`яніння та ігнорує пропозицію поліцейської та продовжує заперечувати факт керування автомобілем. На запитання поліцейської Ванчак Ю., щодо того чи буде ОСОБА_1 , проходити огляд на виявлення стану сп`яніння в медичному закладі в який вони направляються, ОСОБА_1 , відповів, «що так». Приїхавши до медичного закладу водій ОСОБА_1 , відмовляється всіляко проходити огляд на стан сп`яніння. Відповідно після з`ясування думки ОСОБА_1 , щодо відмови від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння в медичному закладі, патрульне авто повернулось на місце зупинки транспортного засобу де в подальшому був складений спірний адміністративний протокол.

ІІІ. Оцінка суду:

Заслухавши думку захисника-адвоката Струсінської М., оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

У відповідності до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Згідно зі статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Національне законодавство:

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливим.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція).

Згідно статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з положеннями Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Зі змісту переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на телефонне повідомлення «102», в якому йшла мова про те, що невідома особа з явними ознаками алкогольного сп`яніння керувала транспортним засобом по відрізку а/д «Самбір-Мостиська», створювати аварійну обстановку іншим учасникам дорожнього руху. Прибувши на вказаний виклик працівники поліції в ході спілкування з водієм запідозрили про його перебування в стані алкогольного сп`яніння (нестійка хода, невиразна мова, тощо), тому останньому було кілька раз запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та в подальшому в медичному закладі, від чого водій щораз відмовлявся. Наслідки такої відмовити теж було неодноразово роз`яснено.

З досліджених камер відеозапису встановлено, що працівники поліції неодноразово та чітко пояснили ОСОБА_1 , що на нього вказав свідок як на водія автомобіля з ознаками алкогольного сп`яніння.

Зафіксовані на відео дії та слова водія ОСОБА_1 , вказують на те, що особа перебуває в стані експресивної поведінки та казуїстики, намагається спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності своїми вчинками, а саме: нецензурні висловлення до поліцейських, цинічна поведінка до особи, яка перебуває з ним у автомобілі і знаходиться на пасажирському сидінні поруч нього, погрози застосування фізичного насильства до заявника ОСОБА_4 , така поведінка непритаманна для пересічного громадянина, навіть, якщо такий знаходився у мінімально-стресовій ситуації від спілкування з працівниками поліції.

Відсутність підтвердження роз`яснення ОСОБА_1 , його прав на місці події в даному випадку не є істотним недоліком, оскільки за своїм змістом права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції реалізуються на стадії розгляду справи в суді, де він міг їх повністю реалізувати під час судового провадження за участі захисника.

За таких обставин, суд приходить до висновку про дотримання права на захист ОСОБА_1 , та усвідомлення ним суті інкримінованого йому діяння.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

З відеозапису встановлено, що водію ОСОБА_1 , поліцейською неодноразово наголошувалось те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто йому було відомо про поставлене у провину правопорушення, а також наслідки відмови від проходження такого огляду.

Щодо записів, що долучені до матеріалів справи, які відображають події, котрі мали місце 02.04.2023 року на а/д «Самбір-Мостиська» та надалі на АЗС, що по вул.Шевченка, 167, у м.Мостиська яворівського району Львівської області, за участю водія ОСОБА_1 , то такі зафіксовані у хронологічній послідовності. На відеозаписах зафіксовано відмову водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, неодноразового пропонування пройти огляд (на місці зупинки т/з, в медичному закладі), роз`яснення прав, наслідків відмови і до повідомлення про складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Ніким не заперечується той факт, що події, які зафіксовані вищевказаними відеозаписами, відбувалися в дійсності. Відеозапис події, яка відбувалась 02.04.2023 року у вечірній час за участю ОСОБА_1 , також містить інформацію про те, що працівники поліції повідомили останньому про здійснення відео фіксації згідно Закону України «Про Національну поліцію».

Суддя вважає відеозапис відповідним п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, зокрема відеозапис є чітким, послідовним, фактично повно відтворює весь перебіг подій, всіх відповідних учасників цих подій, як і їх дії. Підстав стверджувати, що цей доказ є недопустимим доказом у справі, як то зазначає адвокат в запереченнях, судом не встановлено.

Вказаний відеозапис повністю узгоджується з іншими доказами, в т.ч. з протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідка-заявника ОСОБА_4 , іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Посилання захисника на відсутність процесу складання адміністративного протоколу, за допомогою відеозапису, то таке не має процесуального значення для правової кваліфікації дій правопорушника та стороною захисту не доведено, яким чином відсутність даного відео може порушувати право особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення на організацію ефективного захисту своїх інтересів та не обґрунтована необхідність встановлення цих даних під час судового розгляду.

Одним із аргументів сторони захисту є посилання на відсутність інших, крім показань свідка ОСОБА_4 , доказів керування саме ОСОБА_1 , автомобілем.

З цього приводу, слід звернути увагу на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону статті 251 КУпАП - встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані». Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Тому суд робить висновок про відсутність підстав для автоматичного відхилення письмових пояснень вказаного свідка лише з огляду на те, що останній звертався на лінію «102», щодо дій ОСОБА_1 , стосовно «створення іншим учасникам дорожнього руху аварійних ситуацій».

З точки зору національної правової доктрини та компаративного методу тлумачення закону, жодна норма права не забороняє суду прийняти як допустимі докази показання очевидців правопорушення, які звернулися на лінію «102» щодо захисту своїх прав та встановлення порядку. Такої заборони не може бути в принципі, оскільки подія правопорушення може трапитись будь-де і будь-коли та очевидцями події можуть бути різні люди, і різних професій.

Покликання сторони захисту щодо можливих механічних несправностей автомобіля, яким керувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в свою чергу могло призвести до «їзди від бордюра до бордюра», як видно на відео, то слід зазначити наступне.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Відповідно до п 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

a) перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. При виникненні будь-яких несправностей у дорозі водій зобов`язаний вжити заходів щодо їх усунення, а якщо це зробити неможливо, то подальший рух транспортного засобу має бути припинений.

Приймаючи до уваги вимоги ПДР України, суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

До покликань сторони захисту про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом, тобто під час прибуття працівників поліції не виконував функцій водія в розумінні ПДР України, то суд ставиться критично та вважає їх такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

З цього приводу слід зазначити, що під час дослідження письмових пояснень свідка ОСОБА_4 встановлено, що вони відібрані та викладені інспектором поліції Ванчак Ю. При цьому зміст та правильність викладених пояснень свідок засвідчив своїм підписом.

Пояснення у свідка відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідком без застережень та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказане пояснення свідок давав внаслідок впливу на них.

Вказані обставини стверджуються відеоматеріалами, які було оглянуто та досліджено у судовому засіданні, а саме: факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом автомобілем марки «Opel Astra», реєстр.номер НОМЕР_1 , - 02.04.2023 року о 17:58 год. на а/д «Самбір-Мостиська»), оскільки саме він знаходився на місці водія у момент, коли поліцейська підійшла до автомобіля, а зворотного ОСОБА_1 , чи сторона захисту суду не довели, належними доказами і покликались лише на ймовірність такого.

Суд ставить під сумнів твердження адвоката Струсінської М., про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не керував транспортним засобом, надавши їм критичну оцінку, оскільки така версія подій спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів та свідчить про намагання винної особи уникнути відповідальність за вчинене правопорушення.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 , дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

За пунктом 1.3.Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог статей 254, 255, 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, пропонування пройти огляд на стан сп`яніння та фіксація відмови водія ОСОБА_1 , від нього були проведені працівниками поліції з дотриманням процедури, суддя, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суддя, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених статтею 247 КУпАП, на чому наполягала, суддя не вбачає.

Мотиви надання доказам по справі змістовної, а не формальної оцінки.

Стаття 252 КУпАП встановлює на рівні закону такий критерій оцінки доказів, як правосвідомість.

Правосвідомість є іманентним явищем формується емпіричним шляхом, зокрема з суспільної думки, висновків авторитетних правників.

Доцільним є у даній справі як грань призми правосвідомості використати тези праці науковці про судовий розсуд, а саме: є переконання, що суспільство не може досягти верховенства права без певної міри розсуду суду. Право без розсуду зрештою обертається на свавілля.

Сучасне суспільство визнає судовий розсуд не лише щодо встановлення фактів, а й щодо застосування права до цих фактів. Вимога гнучкості для забезпечення індивідуалізації рішень вже припускає надання суддям права на розсуд. Тлумачення норми права завжди залишає місце для розсуду.

На думку головуючого, суд, як соціальний інститут, має відповідати запиту суспільства на справедливість. Правовий пуризм (надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом) щодо оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.

Змістовне, розширювальне тлумачення закону у даній справі було здійснене з дотриманням конвенційних гарантій особи, яка притягається до відповідальності. Судове провадження щодо нього було повним, всебічним, справедливим, із оцінкою всіх аргументів захисту. Висновок щодо його винуватості, на переконання суду, не залишає місця сумнівам.

Розглянуте в даній справі правопорушення у суспільній свідомості давно втратило значення дрібного адміністративного делікту роками тригером до посилення санкції за ст. 130 КУпАП були резонансні дорожньо-транспортні пригоди з постраждалими.

Однак, суворість санкції не є вирішальною для забезпечення суспільної безпеки, якщо процедурні норми не забезпечують її невідворотнє застосування до винуватця.

Позитивним конвенційним обов`язком держави є забезпечення права на життя та безпеку громадян шляхом впровадження ефективних правових процедур. Саме тому, на думку суду, діяння, передбачене наразі складом ст. 130 КУпАП підлягає криміналізації законодавцем санкції кримінального кодексу та сучасна, відпрацьована, ефективна кримінально-правова процедура матимуть позитивний вплив на безпеку дорожнього руху.

Самостійне обстоювання «стороною обвинувачення і стороною захисту» їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими законом забезпечить як інтерес суспільства щодо ефективної протидії правопорушенням так і право особи, яка притягається до відповідальності, на захист.

Суд спілкується з суспільством через свої рішення. Судові рішення можуть і мають бути предметом суспільної дискусії.

ІV. Накладення адміністративного стягнення:

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статей 34 та 35 КУпАП, не встановлено.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення громадянина України ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» як цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Ступінь вини правопорушника залежить від форми вини, з якою вчинено проступок. Вчинення правопорушення умисно відрізняється від вчинення його з необережності. В першому випадку ступінь вини порушника вищий. Деякі правопорушення може бути вчинено тільки умисно. В цих випадках для визначення ступеня вини порушника має значення вид умислу - прямий чи непрямий. Якщо проступок вчинено з прямим умислом, то ступінь вини порушника може підвищити наявність корисливого або іншого низького мотиву.

Майновий стан правопорушника враховується при застосуванні адміністративних стягнень: штрафу, конфіскації, позбавлення спеціального права (в разі застосування позбавлення права керування транспортним засобом щодо професійного водія). При цьому враховується не тільки розмір заробітної плати особи, а й всі інші види її прибутку, який підлягає оподаткуванню, а також наявність або відсутність у неї утриманців.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його поведінку під час та після вчинення адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до водія ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Визначений вид покарання за своєю мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, не сплили.

V. Вирішення долі судових витрат:

Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись частиною 1 статті 130 КУпАП, статтями 33-35, 40-1, 245, 251, 283-285, 287-289 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно частини першої статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід Держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Юрій БІЛОУС