Провадження №: 3/752/6236/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дідик М.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

14.07.2023 року о 14 год. 33 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Столичне шосе 275, не виконала вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану завчасно за допомогою поліцейського диска, була зупинена шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Міцубіші», своїми діями вчинила дії, якими порушила вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що не бачила, що поліцейський зупиняє саме її автомобіль, оскільки їх було два, які рухались паралельно. Поліцейський був з іншої сторони проїзної частини, і його жест був незрозумілий. Коли поліцейські почали її наздоганяти, відразу зупинилась.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Щиголь В.В. в судовому засіданні зауважив, що його підзахисна не порушувала вимоги ПДР. Відмітив, що поліцейський стояв до автомобіля спиною і його рухи були незрозумілі водієві. Вже при спілкуванні з водієм, поліцейський сказав, що він був регулювальником на дорозі. Вважає що його підзахисна виконала вимогу про зупинку, оскільки коли побачила позаду патрульний автомобіль, відразу зупинилась. Просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, переглянувши відеозапис з нагрудних камери поліцейських, прийшов до висновку, що ОСОБА_2 своїми діями порушила вимоги п. 2.4 ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Приймаючи таке рішення суд виходив з наступного, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, працівники поліції здійснювали контроль з дотримання водіями обмежень дозволеної швидкості руху. Виявивши у автомобіля «Мерседес» перевищення дозволеної швидкості, один із інспекторів підійшов до подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, опинившись посередині проїзної частини, подав сигнал про зупинку водієві автомобіля «Мерседес», який рухався в лівій смузі руху, тобто безпосередньо біля інспектора поліції. Попри це водій автомобіля «Мерседес» проігнорувала таку вимогу поліцейського, чим порушила вимоги п. 2.4 ПДР України. Факт керування ТЗ та знаходження на проїзній частині інспектора поліції водій ОСОБА_1 не заперечувала, також вона не заперечувала те, що проїхала повз інспектора поліції не зупинившись, однак мотивувала це тим, що їй був не зрозумілий жест поліцейського. Суд не враховує та не бере до уваги таке твердження водія та розцінює його як спосіб уникнути від відповідальності за порушення вимог ПДР.

Також суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 скалу адміністративного правопорушення, оскільки підстави для закриття провадження, наведені захисником, суд вважає надуманими, вони повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_1 не вчиняла правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суду не надано.

За таких обставин вина ОСОБА_1 підтверджується відомостями, відміченими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 044792, від 14.07.2023 року, який на момент розгляду в суді не скасований та не визнано дії працівників поліції по його складанню незаконними, також вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Дані докази в сукупності повністю доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правоопрушення.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого порушення, особу ОСОБА_1 , ставлення її до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 , судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, 122-2, 283-285 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя М.В. Дідик