19.06.2023 Справа № 756/4509/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/4509/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2023 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ),

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

28.03.2023 о 20:44 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки FORD FOCUS (д.н.з. НОМЕР_2 ) по просп. Володимира Івасюка, 49 у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби AUDI TT (д.н.з. НОМЕР_3 ) та MERCEDES-BENZ ATEBO (д.н.з. НОМЕР_4 ), чим порушив вимоги пунктів 2.3.б), 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 , будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, для дачі пояснень про обставини справи в судові засідання, призначені на 09.06.2023 та 19.06.2023 не з`явився, та не скористався своїм правом надати суду письмові пояснення чи заперечення.

При цьому, 09.06.2023 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Фещенка І.С. про відкладення судового розгляду, призначеного на 09.06.2023 з метою витребування додаткових доказів у справі, яке було задоволено судом.

В подальшому, 19.06.2023 до суду надійшли письмові пояснення адвоката Фещенка І.С., де останній, посилаючись на необхідність витребування додаткових доказів у справі, просить суд як відкласти розгляд справи, призначений на 19.06.2023, так і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Крім того, захисником подано клопотання про виклик свідків.

Вирішуючи питання щодо можливості судового розгляду за відсутності осіб, що не з`явились в порядку ст. 268 КУпАП суд приходить до наступного висновку.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Каракуця проти України» від 16.05.2017).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 ЄСПЛ роз`яснив, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Суд враховує й висновки, сформульовані в рішеннях ЄСПЛ у справах «Цихановський проти України» від 06.09.2007 та «Коновалов проти України» від 18.10.2007 про те, що на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб провадження було швидким та ефективним. Наприклад, суд має вирішувати, чи відкладати засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якихось заходів щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки з розглядом справи.

З огляду викладене, враховуючи положення ст. 268 КУпАП, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки їх явка до судового засідання не є обов`язковою.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення сторони захисту, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 цього Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395) встановлено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №462284 в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки FORD FOCUS (д.н.з. НОМЕР_5 ) на просп. Івасюка, 49 у м. Києві та, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху та не впоравшись з керуванням, скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби марки AUDI TT (д.н.з. НОМЕР_6 ) та MERCEDES-BENZ ATEGO ( НОМЕР_4 ), чим порушив вимоги пунктів 2.3.б), 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Протокол сумніву в суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

Крім того, у протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом та фактичними обставинами, викладеними у ньому. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв, про що свідчить відсутність відповідних доказів в матеріалах справи про адміністративне правопорушення на підтвердження цього. Під час судового провадження стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку неправомірні, на його переконання, дії працівників поліції за фактом складання адміністративного матеріалу щодо нього;

- даними, що містяться в схемі ДТП від 28.03.2023, складеної з дотриманням вимог пункту 4 розділу ІХ Інструкції №1395. Як сама схема, так і долучені до матеріалів справи матеріали не містять жодних пояснень і зауважень щодо незгоди з її змістом, наданих під час або одразу після її складання;

- поясненнями власника транспортного засобу марки AUDI TT ОСОБА_3 , відповідно до яких останній зазначив, що 28.03.2023 приблизно о 20:40 він був на роботі, а належний йому транспортний засіб стояв припаркований на просп. Героїв Сталінграда, 49. Почувши звук удару, він вийшов і побачив ДТП, в результаті якого було сильно пошкоджено його авто. Поспілкувавшись на місці події з винуватцем ДТП останній визнав свою провину;

- поясненнями ОСОБА_4 , відповідно до яких останній зазначив, що 28.03.2023 приблизно о 20:40 він припаркував транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEBO (д.н.з. НОМЕР_4 ) на просп. Володимира Івасюка, 49 і попрямував додому, а через деякий час йому повідомили про ДТП за участі автомобіля FORD FOCUS (д.н.з. НОМЕР_2 ), який вдарив транспортні засоби марки AUDI TT (д.н.з. НОМЕР_3 ) та MERCEDES-BENZ ATEBO (д.н.з. НОМЕР_4 );

- поясненнями водія транспортного засобом марки FORD FOCUS ОСОБА_1 , відповідно до яких він рухався по просп. Героїв Сталінграда, 49 у м. Києві. Біля кола на під`їзді до світлофора його почав підрізати транспортний засіб марки DAEWOO LANOS, однак першого разу він уникнув зіткнення. В подальшому той самий водій знову прямо перед ним ( ОСОБА_1 ) виконав небезпечний маневр, і він ( ОСОБА_1 ), звернувши всю увагу на дії цього водія, не помітив припарковані справа автомобілі та зачепив їх.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої Палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Відповідно до пункту 2.3.б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Крім того, відповідно до пункту 13.1. Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Даючи оцінку неодноразовим клопотанням сторони захисту про відкладення розгляду справи, то суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Так, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений 28.03.2023 та надійшов до провадження Оболонського районного суду міста Києва 10.04.2023. При цьому, SMS-повідомлення про виклик до суду, відповідно до сформованої за допомогою автоматизованої системи документообігу суду довідки згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 №28, направлене за номером телефону, повідомленим ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього, доставлено 02.05.2023 о 13:48.

При цьому, стороною захисту реалізовано право на ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення лише 22.05.2023, тобто майже через 2 місяці після події ДТП.

Заявляючи перше клопотання про відкладення розгляду справи від 09.06.2023, сторона захисту посилалась на те, що 01.06.2023 та 08.06.2023 захисником Фещенком І.С. було скеровано адвокатські запити до Київської міської державної адміністрації та Комунальної корпорації «Київавтодор» відповідно з метою витребуванні запису з камер відеоспостереження за «18.03.2023», розташованих на просп. Володимира Івасюка у місті Києві. При цьому, у своєму клопотанні захисник просив суд самостійно вжити заходів щодо витребування у вказаних організацій докази на користь сторони захисту, жодним чином не обґрунтувавши наявність перешкод у їх отриманні стороною захисту самостійно, враховуючи що строки розгляду вказаних адвокатських запитів, визначені ст. 24 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ще не сплили.

Заявляючи повторне клопотання про відкладення розгляду справи, призначене на 19.06.2023, сторона захисту у своїх письмових поясненнях посилалася на те, що захисником Фещенком І.С. було отримано відповідь на адвокатський запит, відповідно до якого Головне управління Національної поліції у м. Києві як орган, який у своїй службовій діяльності використовує інформацію з комплексної системи відеоспостереження міста Києва, інформує адвоката про те, що відповідно до пункту 9.2. Положення про комплексну систему відеоспостереження м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2018 №1195/5259, дані, отримані із засобів відеофіксації в комплексній системі відеоспостереження міста Києва, зберігаються в термін до тридцяти календарних днів. На тридцять перший календарний день дані, отримані із засобів відеофіксації в комплексній системі відеоспостереження міста Києва, знищуються в автоматичному режимі.

Однак, незважаючи на вказану відповідь сторона захисту, будучи обізнаною з положеннями Положення про комплексну систему відеоспостереження м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2018 №1195/5259 з огляду на отриману відповідь на адвокатський запит з ГУНП у м. Києві, тобто таким чином достовірно знаючи про відсутність запитуваної інформації у суб`єктів відносин в системі відеоспостереження м. Києва з огляду на положення п. 9.2. вищевказаного Положення, посилаючись на скерування адвокатських запитів до Департаменту патрульної поліції в м. Києві та Управління патрульної поліції у місті Києві з метою отримання записів з камер відеоспостереження, що знаходяться поблизу місця ДТП за «18.03.2023», знову просить суд відкласти розгляд справи, призначений на 19.06.2023.

Аналізуючи доводи клопотань сторони захисту суд звертає увагу, що закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Європейський суд з прав людини, зокрема, в частині обґрунтування висновку про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника, акцентується увага обов`язку учасника процесу демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосереднє відношення до нього, та недопустимості зневілювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового розгляду свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом (рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989, «Чірікоста і Віола проти Італії» від 21.11.1995), оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005).

На думку суду, неодноразові клопотання сторони захисту про відкладення судового розгляду з причин неможливості отримання відеозаписів з камер комплексної системи відеоспостереження міста Києва за «18.03.2023», тобто інформації, яка не може мати доказового значення у цій справі з огляду на те, що подія дорожньо-транспортної пригоди, яка стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення та перебуває на розгляді в суді мала місце «28.03.2023», суперечить завданням судочинства у справах про адміністративне правопорушення, принципу розумності строків, та свідчать про неналежне використання наданого права, тобто про «зловживання правом» в розумінні цього визначення, розтлумаченого ЄСПЛ (як шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надано, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ (рішення у справах «S.A.S. проти Франції» від 01.07.2014 та «Миролюбов та інші проти Латвії» від 15.09.2009), відтак і про відсутність підстав вважати, що незадоволення такого клопотання призведе до обмеження чи порушення наданого стороні захисту права, з огляду на це суд приходить до висновку, що такі дії сторони захисту є такими, що обрані як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності та направлені на унеможливлення розгляду справи у встановлені КУпАП строки.

Що стосується заявлених стороною захисту клопотань про виклик у судове засідання свідків: інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 роти №1 УПП в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Костенка О.А., оскільки він, як особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , бачив відео з місця ДТП через застосунок ДІЯ СІТІ, а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, відповідно до прохальної частини клопотання, став свідком ДТП, то суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці зазначає, що саме національні суди повинні оцінювати надані їм докази, як і доречність доказів, які бажають надати обвинувачені. Стаття 6 § 3 d) залишає за судами обов`язок вирішувати щодо корисності доказів, наданих свідками. Вона не вимагає виклику і допиту кожного свідка захисту: її головна мета, як кажуть слова «на тих самих умовах», - повна рівність сторін у цьому питанні (рішення у справах «Перна проти Італії» від 06.05.2003, «Муртазалієва проти Росії» від 18.12.2018, «Солаков проти Колишньої Югославської Республіки Македонія» від 31.10.2001). Стаття 6 не надає обвинуваченому необмеженого права забезпечити явку свідків на слухання. Зазвичай національні суди вирішують, чи потрібно або доцільно допитати свідка (рішення у справах «С.Н. проти Швеції» від 02.07.2022; «Аккарді та інші проти Італії» від 20.01.2005).

Недостатньо, аби обвинувачений поскаржився на те, що не зміг допитати певних свідків. Потрібно, аби він обґрунтував своє клопотання про допит свідків, уточнивши, що такий допит важливий і необхідний для встановлення істини і для прав сторони захисту (рішення у справах «Перна проти Італії» від 06.05.2003; «Бакану і SC « R » S.A. проти Румунії» від 03.03.2009).

У справі «Муртазалієва проти Росії» від 18.12.2018 ЄСПЛ сформулював наступний триетапний тест для оцінки того, чи було дотримане право викликати свідка захисту відповідно до статті 6 § 3 (d): (1) чи було клопотання допитати свідка достатньо обґрунтованим та відповідним предмету обвинувачення; (2) чи розглядали національні суди доречність цих показань та чи наводили достатні підстави для свого рішення не допитувати свідка під час судового розгляду; та (3) чи підірвало рішення національних судів не допитувати свідка загальну справедливість провадження.

Вирішуючи вказане клопотання сторони захисту, суд приходить до висновку, що воно не містить належного обґрунтування щодо необхідності допиту вказаних свідків в судовому засіданні. Так, стосовно допиту інспектора ОСОБА_6 , то матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів про те, що ОСОБА_1 наполягав на долученні матеріалів показання засобів фото- та/або відеоспостереження, або заявляв відповідні клопотання безпосередньо після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, що було його правом відповідно до положень Інструкції №1395.

Що стосується клопотання про допит свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то відповідно до долучених до матеріалів справи пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, жоден із них не повідомляв безпосередньо на час складання матеріалів у справі про адміністративне правопорушення про наявність такого свідка. Крім того, стороною захисту не надано жодних засобів зв`язку із вказаною особою, як і не забезпечено його присутність в судовому засіданні, призначеному на 19.06.2023, що унеможливлює виклик вказаної особи до суду для отримання пояснень.

Відтак суд приходить про безпідставність і необґрунтованість вказаних клопотань.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні, а тому вважає, що винуватість останнього у порушенні ним пунктів 2.3.б), 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху доведено повністю та кваліфікує його дії за ст. 124 КУпАП, як «порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів», що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, та не знаходить підстав для закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу, про що наголошувала сторона захисту у своїх письмових поясненнях від 15.06.2023, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до санкції вказаної норми.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що причинно-наслідковим зв`язком виникнення ДТП стало саме дії невстановленого водія транспортного засобу DAEWOO LANOS, то суд звертає увагу, що розгляд справи здійснюється судом в межах пред`явленого обвинувачення (обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення) та немає повноважень щодо прийняття рішення з приводу наявності або відсутності в діях іншої особи складу адміністративного правопорушення, оскільки вказане відноситься до компетенції осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, і вказане не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень інкримінованих пунктів Правил дорожнього руху та не звільняє останнього від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 цього Кодексу у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Керуючись статтями 401, 124, 221, 276-280, 283-287, 289 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.В. Касьян