ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/783/23 Головуючий суддя І інстанції Петрова Н. М.
Провадження № 33/818/676/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Тітомир О.С., а також потерпілого ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бредуна І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року, стосовно ОСОБА_2 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка м. Харкова,

- визнана винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та враховуючи вимоги ч.2 ст. 36 КУпАП, на неї накладено адміністративне стягнення, встановлене за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 04 грудня 2022 о 09:45 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Форд», номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові, на перехресті з вул. Волонтерська та вул. Петра Кандаурова, не виконала вимоги державного знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди. Крім того, водій ОСОБА_2 залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п. 2.10 (а), 8.4(б), 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила судову постанову скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази її винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Також зазначала, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності.

Поряд з цим, ОСОБА_2 просила поновити їй процесуальний строк для апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції вона участі не приймала. Також зазначила, що в протоколах її адреса зазначена з помилкою, а тому вона не отримувала судових викликів. Копію постанови було отримано її захисником лише 31.05.2023 року

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 - адвокат Тітомир О.С. повідомила, що ОСОБА_2 дійсно повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, правова позиція між ними узгоджена та не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 .

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бредун І.В. не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 за обов`язковою участю її захисника, а також за участі потерпілого та його представника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Тітомир О.С., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а також пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бредуна І.В., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали її законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 2.10(а), 8.4(б), 16.11.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_2 винною, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості: протоколів про адміністративні правопорушення; схему місця ДТП; письмові пояснення потерпілого ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 078578 від 10.02.2023 року (арк. 1б), ОСОБА_2 04.12.2022 року о 09:45 год. керуючи автомобілем не виконала вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Тойота» від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки, чим порушила вимоги п.п. 8.4(б), 16.11 ПДР України.

Поряд з цим, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 078579 від 10.02.2023 року (арк. 2), ОСОБА_2 04.12.2022 року о 09.45 год. керуючи автомобілем стала учасником ДТП після чого з невідомих причин залишила місце події.

Відповідно до відомостей повідомлення про запрошення до УПП в Харківській області (арк. 6) вбачається, що ОСОБА_2 викликалась на 10.02.2023 року до 09.00 год. до УПП в Харківській області для складення відносно неї та отримання нею примірників протоколів про адміністративні правопорушення за порушення ПДР України за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

ОСОБА_2 до УПП в Харківській області за викликом 10.02.2023 року не з`явилась, про що було зазначено в протоколах працівником поліції, а тому протоколи про адміністративні правопорушення були складені без її участі.

Належить взяти до уваги те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_2 , ані її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_2 та її захисника, а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколах відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.

Крім того, в матеріалах справи міститься схема ДТП (арк.3). Відповідно до відомостей, які зафіксовані в цій схемі вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась на перехресті вулиць Петра Кандаурова та Волонтерської. Також вбачається, що вулиця Волонтерська є головною, по якій саме і рухався автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_1 , а вулиця Петра Кандаурова є другорядною, з якої здійснювала маневр виїзду на головну дорогу ОСОБА_2 .

З відомостей письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 (арк. 4) вбачається, що «.. поднимаясь вверх по ул. Волонтерской на перекрестке с ул. Кандаурова с левой стороны в него въехал автомобиль Форд черного цвета. Он по инерции продолжил движение вверх примерно 25-30 метров, остановился. С трудом вылез из машины - двери слева были заблокированы. Направился в сторону ДТП, машина там стояла, но когда ОСОБА_3 подходил эта машина резко тронулась и уехала. ОСОБА_3 вдогонку сфотографировал, но снимок нечеткий. Время 9-45.»

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав такі ж самі пояснення та вважав, що саме ОСОБА_2 повинна була пропустити його, оскільки він рухався по головній дорозі, а вона виїжджала з другорядної на головну.

Поряд з цим, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначала, що вона здійснювала правий поворот на вул. Волонтерську з вул. Петра Кандаурова. Також вона зазначила, що перебуваючи на цьому перехресті, вона вийшла із свого автомобіля, побачила незначні пошкодження свого автомобіля, які не перешкоджали руху автомобіля, повернулась за кермо та поїхала по своїх особистих справах.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Тітомир О.С. пояснила, що ОСОБА_2 після виниклої дорожньо-транспортної пригоди вийшла зі свого автомобіля, подивилась на незначні пошкодження свого автомобіля, сіла за кермо та продовжила рух.

Враховуючи такі пояснення учасників ДТП, а також відомості схеми місця ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 керувала автомобілем по вул. Петра Кандаурова, яка є другорядною та виїжджаючи на вул. Волонтерську, яка є головною, не виконала вимоги знаку «Дати дорогу» та допустила зіткнення з автомобілем «Тойота» під керуванням ОСОБА_1 , який в цей момент рухався по вул. Волонтерській.

Крім того, в схемі місця ДТП зазначені пошкодження автомобіля, яким керував потерпілий ОСОБА_1 , а саме пошкодження переднього лівого крила, передньої лівої двері, задньої лівої двері, переднього бамперу ліворуч, переднього лівого диску колеса, заднього лівого диску колеса, заднього лівого крила, лампочки покажчика повороту на лівому передньому крилі, передньої лівої фари.

Зазначені пошкодження узгоджуються з механізмом вчинення ДТП, оскільки, як зазначила в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вона здійснювала поворот праворуч з вул. Петра Кандаурова, яка є другорядною на вул. Волонтерську. Також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями схеми місця ДТП, об`єктивно вбачається, що автомобіль під керуванням потерпілого проїжджав перехрестя вулиць Волонтерської та П. Кандаурова таким чином, що саме ліва сторона автомобіля була зі сторони виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .

Слід зауважити, що дії працівника поліції, який складав цю схему ОСОБА_2 не оскаржувала, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зазначені у цій схемі поза розумним сумнівом відповідають дійсності, а такі пояснення потерпілого заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог п. 1.43 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до вимог п. 8.4(б) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

Відповідно до вимог п.2.10 (а), у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Отже рухаючись по головній дорозі потерпілий ОСОБА_1 законно розраховував на те, що ОСОБА_2 буде неухильно виконувати Правила дорожнього руху України, а саме надасть йому дорогу під час виїзду з другорядної дороги на головну, по якій саме він рухався.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 2.10(а) ПДР України, ОСОБА_2 повинна була залишитись на місці пригоди, незважаючи на те, чи може рухатись її автомобіль чи ні.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п.п.2.10(а), 8.4(б), 16.11 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити, поновивши їй процесуальний строк для апеляційного оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков