Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
08.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Канівця О. П.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 квітня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Відповідно до постанови, 11 вересня 2021 року, о 04 год 30 хв, у м. Ужгород, вул. Грушевського, 59, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Канівець О. П. вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, - просить її скасувати. Зазначає, що його підзахисну поліцейські безпідставно зупинили, а тому подальші їх дії були незаконними. Звертає увагу на те, що постанова серії ЕАО №4755608 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасована рішенням суду. Зазначає, що посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду, не відповідає дійсності, оскільки їй не запропонували пройти освідування у закладі охорони здоров`я, про що свідчить відсутність у матеріалах справи направлення на огляд та акт медичного огляду. Вважає, що наявний у матеріалах справи відеозапис не можна брати до уваги, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, адвоката Канівця О. П., неявка яких, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи убачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і захисник Канівець О. П. подав заяву про розгляду справи без їхньої участі.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За змістом п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що водії перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Дослідивши зібрані у справі докази апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108222, 11 вересня 2021 року, о 04 год 30 хв, у м. Ужгород, вул. Грушевського, 59, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовилась. Даними протоколу підтверджується, що ОСОБА_1 ознайомилась з його змістом, копію документу отримала.
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4755608, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, й накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн (а. с. 2). Вказаною постановою підтверджується факт керування ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці транспортним засобом.
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що вона зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 59 (а. с. 3).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються відеоматеріалом, який міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, на відеозаписі відображено, що враховуючи наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) працівники поліції запропонували їй пройти освідування, на що ОСОБА_1 спочатку погодилась, однак надалі своєю поведінкою засвідчила, що не бажає проходити освідування за допомогою приладу «Драгер». На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`янінні у лікаря-нарколога у медичному закладі відповіла категоричною відмовою (а. с. 4).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та її винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Гойзан І. М., який склав протокол про адміністративне правопорушення була упереджений під час спілкування та при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського Гойзан І. М. у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 відмовилась пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення, відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
При перевірці висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.
Апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на законність, обґрунтованість та правильність висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 поліцейські безпідставно зупинили, а тому подальші їх дії були незаконними. Звертає увагу на те, що постанова серії ЕАО №4755608 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП рішенням суду скасована.
На підтвердження того, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи не відповідають дійсності, і є такими, що викликають сумніви, апелянтом не надано жодного переконливого доказу. Натомість на відеозаписі, який досліджений апеляційним судом, відображена подія за участі ОСОБА_1 , де у хронологічній послідовності зафіксовано як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, так і те, що ОСОБА_1 не заперечувала ні факт керування нею транспортним засобом, ні наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), які поліцейські неодноразово озвучили ОСОБА_1 , а також зізнання ОСОБА_1 про те, що напередодні вона вживала алкогольні напої - пиво.
Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду, не відповідає дійсності, оскільки їй не запропонували пройти освідування у закладі охорони здоров`я, про що свідчить відсутність у матеріалах справи направлення на огляд та акт медичного огляду.
Ці твердження апеляційний суд оцінює критично, оскільки з відеозапису, який міститься на DVD - диску беззаперечно убачається, що працівники поліції, виконуючи свої функціональні обов`язки, кілька разів пропонують ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», однак водійка своєю поведінкою продемонструвала, що виконувати вимогу поліцейських не бажає. Надалі працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти освідування у закладі охорони здоров`я, на що остання відмовляється, наслідки відмови працівники поліції ОСОБА_1 озвучують, з чим вона погоджується.
Апеляційним судом визнаються необґрунтованими твердження апелянта про те, що відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння свідчить про те, що поліцейський не направляв водійку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим вважає, що відсутність вказаного направлення не є доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п.2.5 ПДР України та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Отже, у контексті цього, апеляційний суд враховує той факт, що направлення для проходження відповідного огляду надається у разі згоди водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження будь-якого освідування.
При оцінці тверджень апелянта про те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи не може вважатися належним доказом, у протоколі про адміністративне правопорушення не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка. апеляційний суд вважає, що такі жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції, які є правильними, обґрунтованими та законними.
Відхиляючи твердження апелянта в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що на відеоматеріалах зафіксована у повному обсязі хронологія обставин, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову водійки ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також те, що зі змістом протоколу, складеного відносно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водійку ОСОБА_1 було ознайомлено.
Отже, зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка відмовилась від проходження освідування.
З огляду на вищевказане, твердження адвоката Канівця О. П. про те, що його підзахисна алкогольних напоїв не вживала, була твереза, однак поліцейські безпідставно склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються належними та достатніми доказами.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та її захисник, адвокат Канівець О. П., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Канівець О. П. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН