П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.07.2023 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова- Мартинишин М.О., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «ГЛОБАЛ КАСКАД ГРУП», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №088387 складеного 29.09.2022 року о 02:08 год. інспектора взводу №1 роти №2 батальну №1 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Солодовнікова В.Г., що водій ОСОБА_1 29.09.2022 року о 00 год. 32 хв. у м.Львові на вул. Окружна, 51, керував транспортним засобом «BMW Х5» н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №002437 від 29.09.2022 року, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, заперечив викладенні дані у протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що він 29.09.2022 року о 00 год. 32 хв. у м.Львові на вул. Окружна, 51 не керував автомобілем «BMW Х5» н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, він не вживає жодних наркотичних речовин та ознак такого сп`яніння в цей час в нього було відсутні. Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року вимагає, щоб огляд на стан наркотичного сп`яніння проводилась включно через лабораторні дослідження. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення лабораторних дослідження лікарем на стан наркотичного сп`яніння. Тому вважає, що проведений аналіз щодо встановлення стану наркотичного сп`яніння є не об`єктивний. Крім цього, з метою доведеності своєї невинуватості 11.07.2022 року він звернувся медичну лабораторію з біологічним матеріалом для проведення лабораторного дослідження на стан наркотичного сп`яніння. Відповідно до результату у його біологічному матеріалі відсутні будь-які наркотичні засоби. У зв`язку з чим просив закрити справу відносно нього.

Представник ОСОБА_1 адвокат Заремба О.В. в суді пояснила, що вину ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, заперечує викладенні дані у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння та підстав для проходження огляду були відсутні. Зазначає, що на її запит було витребувано від медичного закладу акт медичного огляду з огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002437 від 29.09.2022 року, до якого при візуальному огляді у ОСОБА_1 свідомість збережена, орієнтований повністю. Крім цього, медичним закладом не надано відповіді відповідно до її адвокатського запиту від 05.10.2022 року на запитання, про те, чи проводився відбір та лабараторні дослідження біологічного середовища (слини, сечі, крові) та чи відібрані біологічні дослідження (сечі) належним чином перевірені. Отже зазначає, позитивний результат тесту, щодо перебування особи в наркотичному сп`янінні, свідчить лише про наявність наркотичної речовини та не свідчить про інтоксикацію або її рівень, можливість, що технічна або процедурна помилка, чи інші речовини в певних продуктах харчування або лікарських засобах, впливали на тестування та призвели до помилкових результатів. Якщо наркотичну речовину було знайдено у зразку сечі, тест не вказує на частоту вживання наркотичних речовин, а також не розрізнює між зловживанням наркотичними речовинами або вживанням певних продуктів харчування чи лікарських засобів. Тест призначений для розрізнення негативного результату від можливого позитивного. Всі позитивні результати повинні бути підтверджені за допомогою альтернативного методу, бажаного ГХ/МС. Таким чином, позитивний результат тесту не досліджувався за допомогою інших альтернативних методів, зокрема лабораторним дослідженням, що підтверджується відповіддю КНП ЛОР «Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень». Більше того, матеріали справи не містять сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку тесту на наркотичне сп`яніння, а також даних, що він дозволений МОЗ для використання в закладах охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відтак зазначає, що даний огляд уу ОСОБА_1 було проведено з порушенням вимог п.7, п.9, п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки освідувана особа не погоджувалась з позитивним тестом, ОСОБА_1 просив відібрати в нього кров, однак дослідженнябіологічного середовища лікарем не проводилось. З урахуванням вищенаведеного дані висновку, щодо результатів огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, за обставин не проведення лабараторного дослідження, відповідно до вимог п. 22 Розділу ІІІ Інструкції є недійсним і не може бути покладений в обґрунтування доведеності вини особи, а відтак є недостовірними та недоступним доказом у справі. Крім цього, зазначає, що на балансі КНП ЛОР «Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень»знаходиться біохімічний аналізатор з фотометричним каналом «Cobas Integra» 400 Plus, який визначає вміст психоактивних речовин в зразках сечі та крові, дані дослідження є дороговартісні і використовуються для освідування водіїв у тих випадках, коли є покази, передбачені п. 14 Р.ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Дана інформація підтверджується листом №62 від 24.01.2022р. директором даного закладуна запит судді Городоцького районного суду Львівської області у справі № 441/2769/21. Крім цього, ОСОБА_1 в період місяця вересня проходив огляд у лікаря кардіолога, згідно якого йому було назначено лікування, а також ним було здійснено в приватному порядку в клініці «МЕД ЛАБ» лабораторне дослідження сечі, згідно якого тест на наявність наркотичних речовин в сечі негативний. У зв`язку чим вказує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення є недоведеною. Просить закрити справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Заремби О.В., дослідивши матеріалами адміністративної справи та письмове клопотання про закриття та долучені додатки до такого клопотання, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У п. п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Проте в даному випадку відеозапис, який міститься в матеріалах справи не є безперервним, частина відео не мітить чіткості зображення, та на відео зафіксовані лише часткові часові відрізки.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019р. вказав, що доказом порушення ПДР України не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів (до уваги не береться диспозиція статті щодо передачі керування транспортними засобом).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Для проходження огляду водія в медичному закладі, працівники поліції повинні запропонувати та вручити водієві письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення заст.130 КУпАП.

У разі ж, якщо водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення то підстави для притягнення водія до відповідальності заст.130 КУпАП відсутні. Проте, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

За відсутності такого обов`язкового елементу як письмове направлення водія на огляд до лікарського закладу, яке повинно бути складено працівником поліції за певною встановленою формою, усі подальші зібрані докази за принципом «плоди отруйного дерева» слід визнати недопустимими, а саме як отримані в порушення визначеного порядку проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, суддею встановлено порушення працівниками поліції вимог вищезазначеної Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився лікарем в медичному закладі, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002437 від 29.09.2022 року.

Відповідно до пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Так, з відеозапису із нагрудної камери поліцейського встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився в КНП ЛОР «Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень» медсестрою вказаного закладу о 00:58 год. з використанняшвидкого тесту, в той час, як такий огляд згідно вказаної Інструкції повинен проводитися лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 7, 8 та 15 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння)(додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду(пункти 16 Інструкції).

Відповідно п.23 акту медичного огляду з огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002437 від 29.09.2022 року методом лабораторного тестування загачено швидкий тест на десять наркотиків, серія: ATDOA 21120041. У пункті 24 такого акту зазначено позитивний на барбітурати( BAR 300).

Натомість, у дослідженнях даного акту, зазначено, що ОСОБА_1 свідомість збережена, орієнтований повністю, мовна здатність не порушена.

Згідно з Інструкцією по застосуванню швидких тестів на наркотики (All Test) швидкий тест забезпечує лише попередній аналітичний результат тесту. Для отримання аналітичного результату необхідно використовувати більш точний альтернативний хімічний спосіб. Газова хроматографія/масс-спектрометрія є переважним підтверджуючим методом. Клінічне обґрунтування та професійний висновок слід застосовувати для будь-якого результату тестування на зловживання наркотиками, особливо, якщо попередній результат позитивний.

В пункті 2 розділу «Обмеження тесту» Інструкції по застосуванню швидких тестів на наркотики зазначено про існування можливості технічної або процедурної помилки, а також зважаючи речовини у сечі можуть призвести до помилкових результатів.

Відтак дані, які отримані в результаті тестування, є лише попереднім якісним результатом. Для отримання заключного результату необхідно проводити лабораторні дослідження. Зразки, які показали позитивний результат, повинні бути підтверджені більш специфічним методом, наприклад, газовою хроматографією, мас-спектометрією.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002437 від 29.09.2022 року був зроблений виключно на підставі швидкісного тесту, який надав лише попередній результат.

З аналізу норм Інструкції, які регламентують порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів (пункти 1-22 розділу ІІІ Інструкції), випливає, що з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, в закладах охорони здоров`я проводяться лабораторні дослідження. В окремих випадках лабораторні дослідження є обов`язковими (пункт 7 та 14 розділу ІІІ Інструкції).

Для проведення лабораторного дослідження в особи відбираються зразки біологічного середовища (слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (пункт 12 розділу ІІІ Інструкції). Водночас, Інструкція допускає можливість використання також крові для дослідження біологічного середовища за умови, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки зазначених біологічних середовищ (пункт 13 розділу ІІІ Інструкції).

З оглянутого відеозапису нагрудних камер спостереження працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнавав та не погоджувався з результатами тесту та просив повторно провести огляд(о 01:05 год.) та хотів, щоб у нього відібрали кров для дослідження біологічного середовища(о 01:16 год.), однак було відмовлено.

Зокрема, в порушення наведених вище вимог даної Інструкції у ОСОБА_1 не відбиралися для дослідження біологічного середовища кров, слина чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Отже, йому не було надано можливості здати інший вид біологічного середовища для аналізу, що прямо передбачено пп. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції, тобто лікарем закладу охорони здоров`я не було дотримано передбаченої законом процедури, лабораторні дослідження біологічного середовища на визначення стану сп`яніння, яке є обов`язковим, не проводилось, а тому такий огляд вважається недійсним.

Водночас зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» по суті порушення зазначив: «по суті правопорушення не винен, не дали змогу здати кров для повторного аналізу на встановлення наркотичного сп`яніння та з результатом медичного висновку не згідний».

Отже, враховуючи, що при проведенні огляду ОСОБА_1 черговим лікарем було допущено порушення вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, не відібрано зразків біологічного середовища, для проведення лабораторних досліджень останнього, в зв`язку з чим відповідний висновок №002437 від 29.09.2022 року не може бути покладений в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 , як і не може слугувати підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В зв`язку з цим, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ставить під сумнів висновок КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002437 від 29.09.2022 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, звернувся 22.09.2022 року також в медичну лабораторію з біологічним матеріалом для проведення лабораторного дослідження на наявність наркотичних речовин та медикаментів.

Відповідно до результату лабораторного дослідження від 29.09.2022 року складеного лікарем ОСОБА_2 медичної лабораторії, що при дослідженні на наявність наркотичних речовин в сечі громадянина ОСОБА_1 є негативні результати, а саме: амфетамін, кокаін, марихуана, метамфітаміни, бензодіазепіни, барбітурати, фенциклідин, екстазі, мета дон та морфін.

Крім цього, до довідки №1595 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_1 на наркологічному обліку в медичному центрі не перебуває.

Таким чином, зважаючи, що проведення лабораторного дослідження у даному випадку було обов`язковим, але його проведено не було, оскільки попередній результат ОСОБА_1 заперечував. Приймаючи до уваги, що діагноз, зазначений у висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002437 від 29.09.2022 року, було встановлено на підставі швидкого тесту, а не на підставі лабораторних досліджень, як того вимагає Інструкція, відповідно вся процедура була проведена з порушенням вимог Інструкції, а тому висновок за результатами такого огляду на стан сп`яніння визнається судом недопустимим.

Натомість вищевказаний результату лабораторного дослідження від 29.09.2022 року повністю спростовує фактичні обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №088387 від 29.09.2022 року та висновку КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» №002437 від 29.09.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП та п. 22 Розділу ІІІ Інструкції, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті та Інструкції, вважається недійсним.

Таким чином, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння за обставин не проведення лабораторних досліджень, відповідно до п.22 Розділу ІІІ Інструкції є недостатнім для підтвердження стану наркологічного сп`яніння особи і не може бути покладений в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 , як і не може слугувати підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, з відеозапису подій з нагрудних відеокамер працівників поліції убачається, що лікарем-наркологом не було встановлено у ОСОБА_1 беззаперечних клінічних ознак наркотичного сп`яніння під час його візуального огляду та про що було вказано у вищевказаному акті.

Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №088387 від 29.09.2022 року працівниками патрульної поліції не зазначено жодної ознаки наркотичного сп`яніння, які б могли підтвердити, що ОСОБА_1 знаходився в стані наркотичного сп`яніння.

Відтак, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, в супереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачено, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

При цьому, суд зазначає, що Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформовано доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої , якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Разом з тим, ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути під даний заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, суд вважає, що протокол, який складено працівниками патрульної поліції з посиланням за частиною 2 статті 266 КУпАП та пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції №1452, у сукупності з іншими доказами не може забезпечити такий рівень доказування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, який би не залишав «розумних сумнівів» у доведеності цієї події.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно свідчили б про вчинення останнім адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Мартинишин М.О.