Справа № 489/4140/23
Провадження № 3/489/1683/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

18 серпня 2023 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.10.2022 за ч. 1 ст. 187 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №619961 від 05.06.2023, ОСОБА_1 інкримінується, що 19.05.2023 о 22.10 год. він був відсутній за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , чим порушив обмеження встановлені п. 1 постанови Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2023, повторно протягом року.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, до суду не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою та оголошенням на сайті судової влади. Таким чином, судом вжито всіх можливих та вичерпних заходів для повідомлення особи про її виклик до суду. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечував свою вину в інкримінованому порушенні, надавши пояснення про те, що перебував за місцем проживання на момент перевірки поліцейськими.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Диспозиція ч. 2 ст. 187 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); нереєстрація в органі Національної поліції, якщо такі дії вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Відповідно до «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується те, що 19.05.2023 о 22.10 годин він був відсутній за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 , чим порушив обмеження, застосовані відносно нього постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2023, які полягають у забороні виходу з помешкання з 22.00 години до 06.00 години наступного дня.

Натомість при складенні вказаного протоколу ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому порушенні не визнав та надав письмові пояснення про те, що у вказані у протоколі дату та час перебував за місцем свого проживання, поставивши телефон на беззвучний режим, а коли одягнувся та вийшов, то за дверима нікого не було.

Вказані пояснення ОСОБА_1 про те, що останній не вчиняв інкриміноване йому порушення правил адміністративного нагляду не спростовані жодними належними та допустимими доказами.

Зокрема, не спростовують вказані твердження ОСОБА_1 наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_2 , зі змісту яких вбачається, що останній разом із поліцейським 19.03.2023 о 22.10 годині прибули за місцем проживання адмінпіднаглядного ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , стукали у двері, однак ніхто не відчинив та на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав, оскільки, по-перше, вказані пояснення жодним чином не доводять факту відсутності ОСОБА_1 за місцем свого проживання у вказані у протоколі дату та час, а лише підтверджують надані ним пояснення про те, що він дійсно не відчинив двері та не взяв слухавку телефону.

По-друге, відомості про вказаного свідка відсутні у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті поліцейського, який здійснював перевірку дотримання правил адміністративного нагляду ОСОБА_1 , що, у свою чергу, може викликати у стороннього спостерігача обґрунтовані сумніви у тому, що такий свідок дійсно був присутнім разом з поліцейським та в правдивості його пояснень.

По-третє, диспозиція ст. 187 КУпАП та викладена у протоколі суть інкримінованого ОСОБА_1 порушення правил адміністративного нагляду полягає у забороні виходу з помешкання у визначений постановою суду про встановлення адміністративного нагляду час, а не у тому, що останній не відчинив двері та не відповів на телефонний дзвінок.

На підставі досліджених доказів суддею не було встановлено, що ОСОБА_1 19.05.2023 о 22.10 годин дійсно був відсутній за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , оскільки останній категорично заперечив вказаний факт, а поліцейським, який склав протокол, не було надано доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 на момент перевірки дотримання ним правил адміністративного нагляду в іншому місці, а не за адресою його проживання.

Таким чином, встановлені суддею обставини справи не доводять поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому протоколом порушенні правил адміністративного нагляду в частині заборони виходу з помешкання за місцем проживання з 22.00 до 06.00 години, що вказує на відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того, викладення інших порушень ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду, передбачених диспозицією ст. 187 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь. Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки висновок особи, яка склала протокол, про винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності. Керуючись статтями 247,252,265,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 187 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко