Номер провадження: 33/813/1445/23
Номер справи місцевого суду: 521/983/23
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Янковської Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ткачук Ганни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 06 липня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.07.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 05.12.2022, керуючи автомобілем марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Некрасова, 14 в м.Херсоні з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Ткачук Г.М. в інтересах ОСОБА_1 просила скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 06.07.2023, закрити провадження на підставі ст.247 КУпАП.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, невірно дійшов висновку щодо доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та взагалі не надав оцінки наданим доказам у відповідності до вимогам норм законодавства. Судом не досліджено обставини керування транспортним засобом. Зокрема, зазначила, що:

- на відеозаписі не зафіксовано рух автомобілю, хто перебував за кермом, сам ТЗ і його номер. Крім того відсутні докази, що транспортний засіб рухався чи заведений його двигун;

- копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ не залучена до справи;

- жодних доказів, що саме ОСОБА_1 керував ТЗ та рухався на ньому не надано;

- відеозапис розпочинається з 23.19 год, а в протоколі зазначено, що водій керував ТЗ о 23.05 год.;

- працівниками поліції порушено Інструкцію №1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння;

- посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучали, відсторонення від керування авто не було, лише на словах було сказано не їхати нікуди.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Ткачук Г.М., будучі належним чином повідомленими про розгляд справи, що підтверджується довідками про доставку смс, до суду не з`явились. Від представника Ткачук Г.М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника та ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та захисника в її інтересах з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

За змістом ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

При встановлених обставинах, неявка ОСОБА_1 та представника Ткачук Г.М. не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 331496 від 05.12.2022, яким зафіксовано, що 05.12.2022 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Некрасова, 14 в м.Херсоні з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Особу водія встановлено працівником поліції за посвідченням водія НОМЕР_2 , виданим 30.03.2021, що зазначено у протоколі. Даний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень та пояснень по суті;

- відеозаписами нагрудних камер поліцейських №№474074, 471353, за якими 05.12.2022 у м.Херсон по вул.Некрасова, 14 працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу BMW, номерний знак НОМЕР_1 , виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), з огляду на що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, від чого водій однозначно відмовився;

- направленням на огляд від 05.12.2022;

- довідкою УПП в Миколаївській області від 06.12.2022 щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.

Крім того, матеріали справи містять рапорт інспектора патрульної поліції Кучинської В.О. щодо обставин зупинки водія в комендантську годину та складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлюється вимогами ст.266 КУпАП та Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 р.І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Частиною 6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 05.12.2022.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Так, наявними відеозаписами підтверджено неодноразові пропозиції інспекторів поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі. Крім того, поліцейським було роз`яснено, що у випадку відмови буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 заявив, що вжив 0,75 л вина, не заперечуючи, що в такому стані керував транспортним засобом, однозначно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що зафіксовано відеозаписами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, його відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи посилання захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення, що автомобіль був припаркований, а ОСОБА_1 з друзями вживали у його салоні вино.

На відео дійсно не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Однак, звідеозапису встановлено, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом та факт вживання алкогольних напоїв. Він, визнаючи факт керування, повідомив працівникам поліції, що вжив 0,75 л вина, відмовився від проходження огляду у встановленому порядку, у зв`язку з тим, що вживав алкогольні напої та викликав свого колегу (заступника) на місце події в якості тверезого водія. При цьому, враховано, що ОСОБА_1 не зазначав, що транспортним засобом керував інший водій або що транспортний засіб був припаркований та не рухався. Весь час складання адмінматеріалів ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки пояснював звідки та куди прямує. Також слід зазначити, що, пред`явивши через Дію поліцейським посвідчення водія, ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом.

Наведене в сукупності свідчить, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в день події.

Апелянтом не оскаржується сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а заперечується його перебування за кермом транспортного засобу.

Доводи апелянта про вживання ОСОБА_1 разом з друзями алкогольних напоїв у припаркованому автомобілі не підтверджені жодним доказом, повністю спростовуються наявними доказами у справі та встановленими обставинами. Такі твердження, на думку суду, спрямовані на уникнення відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції враховано, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо не залучення до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ не приймаються до уваги, оскільки залучення копії вказаного свідоцтва не регламентовано нормативно-правовими актами.

Щодо посилання на різницю у часі, коли розпочато відеозапис та керування транспортним засобом, судом враховано, що водій транспортного засобу марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , керував ТЗпід час дії комендантської години, помітивши службовий автомобіль, почав маневрувати та пришвидшив швидкість, та відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений, що підтверджується рапортом інспектора поліції В.Кучинської (а.с.3). Відеозапис, наявний в матеріалах справи, розпочато з моменту зупинення авто, чим і пояснюється різниця у часі.

Посилання апелянта на те, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучали, відсторонення від керування авто не було, лише на словах було сказано не їхати нікуди, спростовуються наявними відеозаписами. Так, з відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія через Дію, що виключає можливість вилучення посвідчення водія. Також, вбачається, що на місце події був викликаний тверезий водій, якому передано керування транспортним засобом, що свідчить про відсторонення ОСОБА_1 від керування, про що йому особисто неодноразово повідомляли працівники поліції.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ткачук Ганни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 06 липня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко