ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1448/23 Справа № 180/383/23 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 10 (десять) діб з моменту його фактичного затримання. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.03.2023 року приблизно о 18-00 годині за адресою Східний квартал 6/21 м. Марганець, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до співмешканки ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, провокував бійку, чим спричинив моральний та психічний тиск про, що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову суду першої інстанції та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення не врахував стан його здоров`я. Так, зазначив, що 29.05.2023 року був побитий невідомими особами, та проходив стаціонарне лікування у хірургічному відділенні Марганецької лікарні. Та на теперішній час не може відбувати покарання у виді адміністративного стягнення.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за статтею 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, просив врахувати його стан здоров`я та неможливість відбувати призначене покарання. Зазначив, що 29 травня 2023 року був побитий невідомими особами, у зв`язку з чим тривалий час лікувався стаціонарно у хірургічному відділенні Марганецької лікарні. Зазначив, що був виписаний з лікарні на амбулаторне лікування з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, перелом тім`яної кістки справа, забійна рана голови.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються доданими до апеляційної скарги копіями документів, зокрема: виписка з медичної картки (стаціонарного) хворого №1546.

Так, вирішуючи питання правильності визначеного судом першої інстанції виду стягнення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді десяти діб адміністративного арешту, місцевий суд належним чином не мотивував судове рішення в цій частині та не зазначив, на підставі яких даних він дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 саме цього найбільш суворого адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, між тим, районним судом не вирішувалось і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, визнав, розкаявся у вчиненому, відсутність в матеріалах справи відомостей про негативну характеристику порушника за місцем реєстрації, враховуючи його стан здоров`я, суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. На думку суду апеляційної інстанції, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

За таких обставин подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2023 року, - змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко