Справа № 305/1723/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ювченка А. В.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радивилів, Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 (восьмисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно з постановою, 05 вересня 2022 року, приблизно о 17 год 50 хв, ОСОБА_1 , спільно з громадянином України ОСОБА_2 , прикордонним нарядом контрольний Пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) на напрямку № 300 прикордонного знаку (територія Білоцерківської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) на відстані 50 метрів від лінії державного кордону був виявлений та в подальшому затриманий, за здійснення спроби незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропусками через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба незаконного перетинання державного кордону України будь - яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

В апеляційній скарзі адвокат Ювченко А. В. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. В обґрунтування доводів апелянт зазначає, що ні його, ні ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи у місцевому суді, копію оскаржуваної постанови сторона захисту не отримувала у встановлені законом строки. Водночас вказує на незаконність оскаржуваної постанови, просить її скасувати. Зазначає, що прикордонники безпідставно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не мав наміру незаконно перетнути державний кордон України. Вказує на те, що його підзахисний дійсно перебував неподалік державного кордону України, оскільки супроводжував друга, який є студентом іноземного вишу, до пункту пропуску, при собі мав всі документи. Натомість прикордонники у агресивній формі намагалися спонукати ОСОБА_1 до визнання своєї провини у спробі незаконного перетину кордону. Вказує на факт фальсифікації наявних у матеріалах справи документів, оскільки ОСОБА_1 фактично підписав тільки один протокол. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, зокрема фото та відеоматеріали, а також пояснення свідків - очевидців події, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що наявний у матеріалах справи рапорт прикордонника не слід брати до уваги, оскільки такий не може вважатися належним доказом у справі. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Ювченка А. В. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що вказані вище особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку SMS-повідомлень, однак жодних заяв про відкладення апеляційного розгляду на інший день та відомостей про поважність причин своєї неявки вказані особи не подавали, тому, на переконання апеляційного суду, неявка осіб, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду.

Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який у своїй заяві від 06.09.2022 визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а також зі змісту заяви убачається, що останній просить розглянути справу за його відсутності (а. с. 7). Водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що відомостей про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови від 09 вересня 2022 року немає. Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважаючи, що такий пропущено через поважні причини.

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно - правових актів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Згідно із даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140919 від 06 вересня 2022 року, ОСОБА_1 , спільно з громадянином України ОСОБА_2 , 05 вересня 2022 року, приблизно о 17 год 50 хв, прикордонним нарядом контрольний Пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) на напрямку № 300 прикордонного знаку (територія Білоцерківської об`єднаної територіальної громади Таківського району Закарпатської області) на відстані орієнтовно до 50 метрів від лінії державного кордону був виявлений та в подальшому затриманий, за здійснення спроби незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропусками через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба незаконного перетинання державного кордону України будь - яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений уповноваженою особою - начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип) лейтенантом ОСОБА_3 у межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому зазначено дату і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи та який повністю узгоджується з іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

При цьому, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності перекладача та захисника, оскільки ОСОБА_1 зазначив, що послуг захисника та перекладача не потребує. Права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлено на зрозумілій йому мові, копію протоколу отримав, доповнень та зауважень не мав.

Факт спроби ОСОБА_1 незаконно перетнути державний кордон з України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон, без документів, що посвідчують особу та надають право на виїзд з території України, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується й іншими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 05 вересня 2022 року (а. с. 2), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 05 вересня 2022 року (а. с. 3), фотокарткою з місця затримання ОСОБА_1 (а. с. 4).

У матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він підтвердив те, що мав намір незаконно перетнути державний кордон України. Так, у поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що з ним телефоном зв`язався ОСОБА_2 , який передав інформацію про те, що з ним зв`язався чоловік на ім`я « ОСОБА_5 » та запропонував перетнути кордон. За його вказівкою ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 прибули у смт Солотвино, відтак за допомогою таксиста біля річки Тиса повинні були перейти річку, однак їх затримали прикордонники на контрольному посту (а. с. 6).

Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип) лейтенант ОСОБА_3 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що начальник 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип) лейтенант ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом із тим, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, надання письмових пояснень, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи. З огляду на це, апеляційний суд розцінює критично та відхиляє доводи апелянта про те, що прикордонники у агресивній формі намагалися спонукати ОСОБА_1 до визнання своєї провини у спробі незаконного перетину кордону, фальсифікували наявні у матеріалах справи документи, оскільки ОСОБА_1 фактично підписав тільки один протокол.

Твердження сторони захисту про фальсифікацію документів є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із завою про підробку його підпису у заяві, письмових поясненнях та інших процесуальних документах. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що до апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 , адвокат Ювченко А. В., не приєднав жодних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги у цій частині, і зокрема про те, що ці підписи належать не ОСОБА_1 , а іншій особі, у тому числі не клопотав про передачу матеріалів прокурору або органу досудового розслідування для з`ясування особи, яка підписала протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне затримання, заяву, письмові пояснення та інші процесуальні документи.

Такі, що жодним чином не впливають на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є твердження апелянта про те, що прикордонники безпідставно склали відносно ОСОБА_1 протокол, оскільки ОСОБА_1 не мав наміру незаконно перетнути державний кордон України, так, як ОСОБА_1 дійсно перебував неподалік державного кордону України, і супроводжував друга, який є студентом іноземного вишу, до пункту пропуску, при собі мав всі документи.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно зі ст. 12 Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що такими доведено той факт, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо загальновідомих правил перетину кордону України та про тимчасову заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, вчинив адміністративне правопорушення, а саме спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, вчинене групою осіб, що власне підтвердив особисто ОСОБА_1 , у тому числі і в своїх письмових поясненнях. Підстав мати сумніви у достовірності наявних письмових доказів, апеляційний суд не вбачає.

Безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи апеляційний суд вважає доводи адвоката Ювченка А. В. щодо того, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, зокрема фото та відеоматеріали, а також пояснення свідків - очевидців події, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Наявна у матеріалах справи фототаблиця від 06.09.2022, на якій зображений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та вказано, що цих двох громадян затримано на напрямку 300 прикордонного знаку 50 м від державного кордону під час спроби незаконного перетину лінії державного кордону України 05.09.2022 о 17 год 50 хв підтверджує те, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140919 обставини мали місце за участі ОСОБА_1 .

Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про те, що наявний у матеріалах справи рапорт прикордонника не слід брати до уваги, оскільки рапорт не може вважатися належним доказом у справі. Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 апеляційний суд зауважує, що у матеріалах справи відсутній рапорт уповноваженої особи прикордонної служби, тому доводи в цій частині не визнаються слушними.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено; що ОСОБА_1 та адвокат Ювченко А. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Ювченку А. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Ювченко А.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН