КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/1062/23 Головуючий у 1 інстанції: Застрожнікова К.С. Провадження № 33/824/3784/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Липявки Ігоря Олександровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 27 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 12 липня 2023 року подав апеляційну скаргу, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_1 зазначив, що зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився лише 03 липня 2023 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не була вручена ОСОБА_1 копія постанови після її прийняття. В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 або його захисником копії постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року. А тому апеляційний суд вважає, що визначені захисником ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід вважати поважними.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чи у поліцейського не було підстав пропонувати йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не заперечував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, але поліцейський пропонував йому пройти огляд лише в закладі охорони здоров`я. Вважає, що суд не надав належної оцінки наданому ОСОБА_1 висновку лікаря-нарколога КНП «КНЛ «Соціотерапія» від 16 грудня 2022 року, у якому вказано, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння та був тверезим.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 і його захисника, допитавши за клопотанням апелянта свідка ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

.

Відповідно до наданого суду першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 371039 від 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 об 11.40 год. 06 грудня 2022 року по проспекту Повітрофлотському, 40 в м.Києві керував транспортним засобом Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння - неприродна блідість шкіри обличчя, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на боді-камери № 473901, 472069. Цим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені: направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; DVD-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. З наданих суду документів та відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1, що у останнього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, а тому у поліцейського не було підстав пропонувати йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Визначення наявності або відсутності ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння належить до компетенції поліцейського. Водночас проходження водієм огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не заперечував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, але поліцейський пропонував пройти огляд лише в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, при виявленні поліцейським у водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Оскільки проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів є неможливим, поліцейський обґрунтовано пред`явив вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання апелянта на ненадання належної оцінки наданому ОСОБА_1 висновку лікаря нарколога КНП «КНЛ «Соціотерапія» від 16 грудня 2022 року, згідно якого ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння 16 грудня 2022 року. Відповідно протоколу про адміністративне правопорушенняОСОБА_1 притягується до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Крім того, в порушення вимог ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння згідно висновку лікаря-нарколога КНП «КНЛ «Соціотерапія» від 16 грудня 2022 року проводився о 16 год. 30 хв., тобто, більше ніж через чотири з половиною години після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд проводився за відсутності поліцейського.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 показав, що приїхав на місце зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Був лише очевидцем спілкування ОСОБА_1 і працівника поліції, під час якого ОСОБА_1 пояснював відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння тим, що поспішає на співбесіду з потенційним роботодавцем. Покази свідка ОСОБА_2 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року.

Залишити апеляційну скаргу захисника Липявки Ігоря Олександровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.