КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/980/2023
Головуючий в суді першої інстанції: Сенюта В.О.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Швачка Олексія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

за участю захисника Швачка О.В.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 20 жовтня 2022 року о 16 год. 50 хв. у місті Києві по проспекту Лісовому, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, тремтіння пальців рук, не природна блідість обличчя, сухість в порожнині рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки він двічі протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Швачко О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, мотивуючи її тим, що суддею, який ухвалив рішення порушені принципи безсторонності, законності та презумпція невинуватості. Він вважає, що судом ухвалене рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема відеозапис із нагрудної камери поліцейського, апелянт вважає, що він не містить відомостей про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. Посилаючись на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, захисник вважає, що за відсутності законної причини зупинки транспортного засобу у водія відсутні підстави подальшого виконання вимог поліцейського.

Також захисник звертає увагу на те, що суддею, який повернув справу до поліції для до оформлення порушений принцип безсторонності, оскільки суд не наділений таким правом.

Крім того, апелянт вважає, що здійснивши запит до Державної фіскальної служби про надання реєстраційного облікового номеру картки платника податків до закінчення розгляду справи, суддя порушив презумпцію невинуватості, оскільки такий документ потрібний для оформлення виконавчого документа.

Захисник зазначає, що з огляду на наведені порушення, ним був заявлений відвід судді. Однак інший суддя, який розглядав відвід, його заяву залишив без задоволення, не навівши достатніх мотивів у судовому рішенні.

Порушуючи принцип безсторонності та презумпцію невинуватості, суддя у постанові не навів мотивів, чому ним не взяті до уваги доводи сторони захисту про відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, з огляду на те, що на відеозаписі відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також того, що транспортний засіб перебував без руху.

Захисник вважає, що суд безпідставно не визнав відеозапис з нагрудної камери поліцейського недопустимим доказом, зважаючи на те, що він фрагментарний, та не місить повного запису події.

Також захисник звертає увагу на те, що суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, послався на не завірені належним чином постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи норми різних законів та підзаконні нормативні акти, практику Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини, які, як він вважає, є важливими для правильного вирішення даної справи, захисник вважає, що суд їх не дотримався, та ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника Швачка О.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів справи, захисником Швачком О.В. під час розгляду справи судом першої інстанції заявлявся відвід судді Сенюти В.О. з тих підстав, що суддею не здійснювалось фіксування судового засідання технічними засобами, незважаючи на заявлене захисником клопотання.

Суддею цього ж суду було відмовлено у заяві про відвід, що підтверджується постановою від 28 травня 2022 року.

Оцінюючи законність наведеного судового рішення, апеляційний суд погоджується з мотивами, викладеними у ньому, та зазначає, що чинним КУпАП не врегульовано питання відводу суді у справі про адміністративне правопорушення. Тому за сталою практикою судами це питання вирішується відповідно до положень КПК України та Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН.

З огляду на те, що захисником заявлений відвід судді з тих підстав, що не здійснювалося повне фіксування за допомогою технічних засобів, апеляційний суд вважає, що наведена обставина не може бути підставою для сумнівів у неупередженості судді.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова від 16 січня 2023 року ухвалена законним складом суду.

Перевіряючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що вони були предметом дослідження судом першої інстанції, про що в оскаржуваному рішенні викладені відповідні мотиви.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Частина 3 наведеної норми закону передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані сп`яніння та за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 висунуте обвинувачення у тому, що він керував автомобілем «Audi A6» з номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР. Його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Отже, для притягнення до відповідальності за таким обвинуваченням, суд повинен був встановити, чи був ОСОБА_1 особою, яка керувала транспортним засобом, чи відмовився він від проходження огляду відповідно до встановленого порядку та чи притягався він двічі впродовж року до відповідальності за діяння, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд, всебічно та повно дослідивши всі докази як з точки зору належності допустимості та достовірності, так і в сукупності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери, поліцейський звертається до ОСОБА_1 як до водія транспортного засобу, та пропонує йому пройти огляд на стан сп`яніння. Водночас, ОСОБА_1 не висловлює заперечень того, що він не є водієм транспортного засобу.

Доводи захисника про те, що відеозапис місить відомості про те, що автомобіль перебував у нерухомому стані, двигун не працював, а фари були вимкнені, а тому відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки є очевидним те, що поліцейський не може запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння, коли автомобіль перебуває у русі.

Також, апеляційний суд зазначає, що відмова водія від огляду на стан сп`яніння відбулася 22 жовтня 2022 року, тобто в період дії воєнного стану, коли працівник поліції відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456 наділений правом зупинки транспортного засобу незалежно від того чи порушив водій ПДР.

Крім того, як правильно зазначив суд, посилаючись на п. 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, виключним правом виявлення ознак сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу наділений поліцейський. Тому доводи апелянта про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, а тому він не зобов`язаний був проходити огляд на стан сп`яніння є необґрунтованими. За наявності ознак сп`яніння, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, водій у відповідності до п. 2.5 ПДР зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння, незалежно від того чи перебуває він у такому стані, з метою або встановлення стану сп`яніння, або для зняття підозри, яка виникла у поліцейського на підставі виявлених ним ознак.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не наділений правом оцінки дій поліцейських щодо їх правомірності. Він зобов`язаний був, як водій, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та уразі незгоди з діями поліцейських, оскаржити їх у встановленому законом порядку.

Однак він, як то зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, відмовився від проходження огляду.

Доводи сторони захисту про те, що наведений доказ є недопустимим лише тому що він не є безперервним апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Як правильно зазначив у постанові суд, на ньому зафіксовані всі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, він містить відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що фактично не заперечується стороною захисту.

Відповідно до довідки від 01 листопада 2022 року (а.с. 5), постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, скоєного 25 серпня 2022 року. Також його постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року визнано винуватим за ч. 3 ст. 130 КУпАП, за правопорушення, скоєне 31 травня 2022 року.

Наведені постанови містяться в матеріалах справи (а.с. 7, 10). Вони роздруковані з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно послався у постанові на наведені судові рішення, оскільки вони не завірені належним чином.

З метою перевірки доводів апелянта про те, чи дійсно ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності відповідно до вказаних постанов, судом апеляційної інстанції, який як і суд першої інстанції є судом факта, витребувані із суду першої інстанції належним чином завірені копії судових рішень, які підтверджують те, що ОСОБА_1 протягом року двічі піддавався адміністративному стягненню за діяння, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи, апеляційний суд за результатами перегляду справи не встановив порушення суддею принципів безсторонності та презумпції невинуватості та порушення норм матеріального та процесуального права.

Оскаржувана постанова є законного, обґрунтованою та вмотивованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Швачка О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун