Номер провадження: 33/813/1136/23
Номер справи місцевого суду: 522/3940/23
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.

розглянувши апеляційну скаргу захисника Плачкова Федора Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року на ОСОБА_1 накладено грошове стягнення за неявку до суду у судові засідання у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684 грн., та здійснено привід останнього у судове засідання на 16 годину 08 червня 2023 року до залу №133 Приморського районного суду м. Одеси для розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову суд виходив з того, що у провадженні цього суду перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, на неодноразові виклики до судових засідань, а саме 5 раз поспіль, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про явку до суду повідомлявся належним чином, доказів щодо поважності причин своєї неявки суду не надав. Водночас, у поданій до суду заяві ОСОБА_1 просив розглянути справу лише за його участі.

Суд застосувавши аналогію права, вважав за можливе застосувати до ОСОБА_1 привід та накласти на нього грошове стягнення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 , адвокат Плачков Ф.І. просить скасувати постанову судді. Покласти витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги на Державну судову Адміністрацію України.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом неправомірно застосовано аналогію права у даному випадку, а саме положення КПК України, які регламентують порядок здійснення приводу та накладення грошового стягнення у кримінальному провадженні, а відтак, на думку захисника, у суду були відсутні правові підстави для застосування до

ОСОБА_1 приводу під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього грошового стягнення.

Неявка ОСОБА_1 в судові засідання обумовлена тим, що останній знаходиться на службі у лавах Збройних Сил України, а тому без дозволу командування, він не має права залишати військову частину.

Перевіривши матеріали цієї справи, доводи апеляційної скарги, законність оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Накладаючи на ОСОБА_1 грошове стягнення та застосовуючи відносно нього привід, суддя виходила із того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 5 разів поспіль не з`являвся до суду, будучі належним чином повідомленим, і доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав, зокрема довідку про хворобу. Також суддею враховане клопотання ОСОБА_1 , у якому він просив не розглядати цю справу про адміністративне правопорушення без його участі.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У той час як, ч.2 ст. 268 КУпАП містить вичерпний перелік статтей, які передбачають адміністративну відповідальність, при розгляді яких застосовується спеціальний порядок судового розгляду певних, конкретно-визначених категорій справ про адміністративне правопорушення, і цей порядок, обумовлений обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Отже з метою забезпечення присутності особи, у разі її ухилення від явки зокрема до суду, цю особу може бути піддано приводу, тобто застосовано певні заходи примусового характеру.

Крім того, ч.3 ст. ст. 268 КУпАП передбачено, що Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.

Апеляційним судом встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка відсутня у переліку статей, визначених ч.2 ст. 268 КУпАП, що передбачають обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи, та уповноважують застосувати до цієї особи такий захід примусу, як привід.

Частина перша статті 130 КУпАП, порушення якої інкриміновано ОСОБА_1 , також не містить застережень щодо обов`язкової участі особи під час розгляду цієї категорії справ.

Як зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання 5 разів поспіль, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, водночас просив суд не розглядати справу без його участі. При цьому, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП є підставою для відкладення розгляду справи.

Відтак, наведе вище свідчить про те, що суд у цьому конкретному випадку, під час розгляду цієї категорії справ, не був наділений повноваженнями застосовування щодо ОСОБА_1 привід, як і накладати грошове стягнення за неявку до суду.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Зважаючи на викладене вище, постанова про накладення грошового стягнення за неприбуття без поважної причини до суду та неповідомлення причин неявки не входять до переліку рішень, які передбачені ст. 284 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Водночас, аналогію закону та аналогія права, суд має застосовувати виключно з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб та лише у випадку відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, а тому застосування судом у цьому випадку аналогії права є безпідставним.

Також апеляційний суд зважає на сталу практику, сформовану Європейським судом з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі "Пономарьов проти України").

Встановивши факт неявки ОСОБА_1 в судові засідання, за умови його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, зважаючи на ту обставину, що він користується професійною правничою допомогою, яку останньому надає адвокат - Плачков Ф.І., суд першої інстанції наділений повноваженнями розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки на останнього покладається обов`язок добросовісно користуватись належними його процесуальними правами, а його захист та представництво правової позиції здійснює адвокат.

Водночас вимога апелянта щодо покладення витрат у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги на Державну судову Адміністрацію України задоволенню не підлягає, оскільки у цьому випадку судовий збір не справляється, і такі судові витрати ОСОБА_1 не понесені, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ураховуючи наведене вище, апеляційну скаргу захисника потрібно задовольнити частково, а постанову суду скасувати.

Керуючись ст. 294 КупАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Плачкова Федора Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко