ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 Справа №607/15001/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 3 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2023 о 20 год 10 хв в м. Тернополі по вул. Листопадова неповнолітній ОСОБА_1 , керуючи електросамокатом «KOBI» без номерного знаку, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух т/з та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням та допустив наїзд на припаркований автомобіль «Nissan Tida» номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , в результаті чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3(б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 20.07.2023 о 20 год 10 хв в м. Тернополі по вул. Листопадова неповнолітній ОСОБА_1 , керуючи електросамокатом «KOBI» без номерного знаку, порушивши п. 2.3(б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, вчинив дане порушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, за результатами лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю № 441 від 26.07.2023 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (2.61 0/00 (проміле)), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3(б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Диспозиція ч. 3 ст. 127 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з порушенням, вчинені особами, а саме, непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом, і погоничами тварин, які перебувають у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР учасник дорожнього руху, це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Цим же пунктом ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Крім того, цим же пунктом визначено, що мопед це двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

ПДР України, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 визначено, що пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів є транспортним засобом, одним з різновидів якого в свою чергу є механічні транспортні засоби, які відповідають ознакам транспортного засобу та приводяться в рух за допомогою двигуна, а цей термін поширюється на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт - глава 1 ПДР.

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт" (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2001, № 22, ст.105) , відповідно до якого, транспортним засобом є також низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Пунктом 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Відповідно до ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень доведена належними та допустимими доказами, які досліджені у судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД № 039535, 502761 від 09.08.2023, де викладені обставини вчинення ним адміністративних правопорушень; довідкою про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІТС «ІПНПУ» (ЖЄО) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 20985 від 20.07.2023; протоколом огляду від 20.07.2023; план-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.07.2023 о 20 год 10 хв в м. Тернополі по вул. Листопадова; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 20.07.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.07.2023; результатами лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю № 441 від 26.07.2023 КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, згідно яких ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (2.61 0/00 (проміле)); таблицею ілюстрацій до протоколу огляду від 20.07.2023; довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 09.08.2023 про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

За даних обставин, суд вважає, що в діяннях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ч. 3 ст. 127 КУпАП, а саме, порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом, і погоничами тварин, які перебувають у стані сп`яніння.

В силу статті 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які винили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу як попередження.

Згідно ст. 23 КУПАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, суд, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме, те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме, вчинення правопорушення неповнолітнім та щире розкаяння винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, застосувавши захід впливу, що застосовується до неповнолітніх у виді попередження.

Керуючись ст. 13, 24-1, 33, 34, 124, ч. 3 ст. 127, ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяО. М. Вийванко