Справа № 587/484/23
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2023 року суддя Сумського районного суду Черних О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 4 (м.Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт громадянина України НОМЕР_1 ,
за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 117267 від 04.03.2023 року, ОСОБА_1 24 вересня 2022 року у с. В.Чернеччина по вул. Дружба керував мотоциклом «Мінськ» без державного номерного знаку не вибрав безпечної швидкості , не впорався з керуванням, допустив виїзд на праве узбіччя з послідуючим наїздом на стовбур дерева, чим порушив п. 12.1 ПДР України.
В науковій літературі існують різні підходи до розмежування конкуруючих складів кримінальних і адміністративних правопорушень, і не вдаючись до аналізу всіх можливих і досить різноманітних ситуацій, коли виникає необхідність вирішення конкуренції чи колізії норм КК і КУпАП, в контексті обставин цього матеріала про адміністративне правопорушення вважаю, що притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, виключає не тільки необхідність, але й можливість притягнення особи до відповідальності за це ж правопорушення відповідно до ст. 124 та ст.. 130 КУпАП.
Такий висновок можливо зробити з огляду на положення ч.2 ст.9КУпАП, відповідно до якої адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Це положення підсилюється змістом інших норм КУпАП, які хоча й не можуть бути застосовані до ситуації, що розглядається, але вказують на позицію законодавця щодо розмежування складів адміністративних і кримінальних правопорушень. Так, згідно з ч.4 ст.15 КУпАП, за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність. У деяких статтях Особливої частини КУпАП також міститься застереження, що відповідна норма підлягає застосуванню за відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення (ст. 42-2, 164-16 КУпАП).
Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, серед іншого, у разі наявності повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту. А за змістом ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.
Таким чином, наведені вище норми у їх системному зв`язку вказують на намір законодавця встановити адміністративну відповідальність за вчинення тих діянь, які за своїм характером не тягнуть за собою кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що в національному законодавстві принцип non bis in idem є дещо вужчим за змістом, ніж у міжнародному праві прав людини.
Так, відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За ст. 19 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили. Кримінальне провадження підлягає негайному закриттю, якщо стане відомо, що по тому самому обвинуваченню існує вирок суду, який набрав законної сили. А згідно з п. 6 ч. 1 ст.284КПК кримінальне провадження закривається, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню.
Схожі положення містяться в ч. 1 ст. 4 Протоколу №7, відповідно до якої нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Проте, як відомо, ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), надає автономного значення поняттям, які вживаються в її тексті, в тому числі поняттям «кримінальне провадження», «кримінальне обвинувачення» тощо.
Як зазначено в указаному рішенні «Ігор Тарасов проти України», «юридична кваліфікація процедури згідно з національним законодавством не може бути єдиним критерієм для застосування принципу non bis in idem за пунктом1 статті4 Протоколу № 7. В іншому випадку застосування цього положення було б залишено на розсуд Договірних Сторін до такої міри, що призвело б до наслідків, не сумісних з предметом та метою Конвенції. Поняття «кримінальна процедура» у тексті статті4 Протоколу № 7 повинно тлумачитися з огляду на загальні принципи, що стосуються кореспондуючих слів «кримінальне обвинувачення» та «покарання» у статтях 6 та 7Конвенції відповідно» (§ 24).
Прецедентною практикою Суду встановлено три критерії, широко відомі як критерії Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), які слід розглядати при визначенні, чи мало місце "кримінальне обвинувачення". Першим критерієм є юридична класифікація правопорушення відповідно до національного законодавства, друга сама суть правопорушення, а третя ступінь тяжкості покарання, яке загрожує особі. Другий та третій критерії є альтернативними і не обов`язково кумулятивними. Однак це не виключає кумулятивного підходу, якщо окремий аналіз кожного критерію не дає змогу досягти чіткоговисновку щодо наявності кримінального обвинувачення (Sergey Zolotukhin v. Russia,§ 53).
Отже, враховуючи усталену практику ЄСПЛ, провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити
На підставі викладеного, керуючись ч. 8 ст. 247 КУпАП, суддя
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КК України закрити на підставі ч. 8 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя О.М.Черних