Справа №588/1260/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О.О.
Номер провадження 33/816/319/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/1260/22 за апеляційною скаргою захисника БАБИЧА М. В. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 17.02.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Бабича М. В.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник БАБИЧ М. В. просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях його підзахисного, оскільки беззаперечних доказів керування ОСОБА_2 т/з, що є необхідною ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та порушення ним ПДР матеріали справи не містять. Одночасно вважає, що ОСОБА_2 був безпідставно зупинений працівниками поліції, у зв`язку із чим всі подальші дії працівників поліції щодо проведення огляду на стан сп`яніння є незаконними, а всі складені відносно нього документи є неналежними та недопустимими доказами, в тому числі і показання інспектора ОСОБА_3 в суді першої інстанції. Звертає увагу на розбіжності у часі, який зазначений поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд водіїв та медичному висновку. При цьому пояснення допитаного з цього приводу працівника поліції вважає непереконливими, а дії судді суду першої інстанції щодо неодноразового відкладення судового розгляду з метою прибуття в засідання поліцейського такими, що направлені на пошук додаткових доказів притягнення до відповідальності, що є недопустимим. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови отримав 21.02.2023, тому пропустив його з поважних причин.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 17.02.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, 12.11.2022 близько 18 год. в м. Тростянець по вул. Л. Татаренка, 69 ОСОБА_2 керував т/з Volkswagen Caddy н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Постанова суддею була винесена 17.02.2023 за участі ОСОБА_2 та його захисника Бабича М. В., але відомості про отримання її копії в матеріалах справи відсутні, тому строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню

Вислухавши доводи захисника Бабича М. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 315746 від 12.11.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_3 , який 12.11.2022 у вечірній період часу, перебуваючи на чергуванні здійснював патрулювання по місту Тростянець та рухався на службовому автомобілі. Поблизу кафе-бару «Білий парус» він помітив автомобіль Volkswagen Caddy, який здійснив рух по ділянці дороги, де організовано односторонній рух. Він поїхав за цим автомобілем та зупинив водія за допомогою проблискових маячків. Під час розмови з водієм, від останнього було чутно запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію пройти огляд на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_2 спочатку погодився, але коли знайшли двох понятих, то виявив бажання пройти огляд у лікарні. В лікарні водій також відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 12.11.2022, згідно яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер № 6820 та в медичному закладі, а також в їх присутності ухилився від дачі письмових пояснень та підпису в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 3, 4, 7);

- направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_2 12.11.2022 був направлений до КНП Тростянецька міська лікарня ТМР (а. с. 5);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2022, відповідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження дослідження та здачі біологічного середовища (а. с. 14);

- відеозаписом з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовані обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного пристрою та в закладі охорони здоров`я, а також від підпису та ознайомлення зі складеним відносно нього протоколом (а. с. 8, 9).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, скільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі. Письмові пояснення вказаних свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. Крім того, сторона захисту не ставила питання про виклик та допит цих свідків ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. Постанови КМУ № 888 від 28.10.2015), згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_2 як особа, яка в цей день керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, оскільки незалежно від причин зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до його змісту (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки відмови тощо.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів керування т/з та порушення ПДР його підзахисним, то вони не заслуговують на увагу, так як не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими в суді доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема показаннями свідка ОСОБА_3 , а також відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, однак сукупність відеозаписів, поведінка ОСОБА_2 під час події, який не заперечував, що керував т/з, на пропозицію пройти огляд у встановленому законом порядку будь-яких застережень з приводу того, що не керував т/з не висловлював, пасажир, який разом з ним був в авто пояснював поліцейським, що вони приїхали з м. Суми, дозволили суду першої інстанції встановити, що саме він був водієм автомобіля.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і доводи захисника щодо безпідставної зупинки його підзахисного, оскільки такі також спростовуються показаннями вказаного вище свідка.

Доказів протиправності дій працівників поліції, оскарження таких дій ОСОБА_2 і результатів такого оскарження матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Посилання захисника на розбіжності у часі вчинення правопорушення, зазначеному поліцейським в протоколі, направленні на огляд водіїв та медичному висновку дійсно мають місце, проте такі розбіжності не є суттєвими для встановлення вини ОСОБА_2 і є технічними помилками, оскільки ніким не оспорювались як самі події, що відбувались 12.11.2022 близько 18 год. в м. Тростянець по вул. Л. Татаренка, 69 з участю водія ОСОБА_2 , який керував т/з Volkswagen Caddy н. з. НОМЕР_1 , так і коло їх учасників, з огляду на відеозаписи поліцейських та матеріали справи.

Інші доводи апеляційної скарги є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику БАБИЧУ М. В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 17.02.2023.

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 17.02.2023 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника БАБИЧА М. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов