провадження № 33/824/5688/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Матвійчуком Володимиром Валерійовичем, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, що становить 536 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Матвійчука Володимира Валерійовича, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він не отримував судові повістки про час та місце розгляду справи. Вказує, що як видно з відео з боді камер ОСОБА_1 вів себе адекватно, його рухи, розмова та поведінка не видавали наявність стану алкогольного сп?яніння та сам ОСОБА_1 стверджував, що він останнього разу вживав алкогольні засоби 2-3 дні тому. Крім того зауважує, що такий обсяг алкоголю, встановлений технічним засобом, відповідає 500 грамам оковитої, випитої не більше, ніж протягом останніх 2 годин, але як і було вказано вище, стан ОСОБА_1 не свідчив про вживання такого обсягу алкогольних засобів чи взагалі їх вживання.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що Drager Alcotest 6820 був надрукований 12.06.2023 року о 23 год. 29 хвилин, що не відповідає часу зупинки ОСОБА_1 , оскільки його зупинили лише через 40 хвилин після друкування даного чеку, а саме 13.06.2023 року об 00 год. 11 хв., тому даний чек не може відповідати результатам тесту ОСОБА_1 . Крім того зазначає, що як вбачається з запису боді камер працівники поліції ні на камеру, ні ОСОБА_2 реально не пред`являли показники Drager Alcotest 6820, а чек з Drager Alcotest 6820 друкували десь окремо, закривши його своїми спинами.

Щодо відсутності події і складу правопорушення зазначає, що єдиним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП міг би бути результат тесту на стан алкогольного сп`яніння, проте, в матеріалах справи не міститься результатів такого тесту, зробленого саме стосовно ОСОБА_1 .

Окрім того у апеляційній скарзі апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить відсутність доказів направлення останньому повістки про розгляду справи. Також ОСОБА_1 не надсилалася постанова суду. Тобто судом першої інстанції було порушено принцип змагальності та право особи на захист, надання доказів та заперечень своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити на наведених у ній доводах.

Оцінивши доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу, оскільки є обґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки матеріали справи не містять доказів про повідомлення належним чином ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи судом першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови 13 червня 2023 року, о 00 годині 11 хвилин, ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 1/3, всупереч п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 (державний номер НОМЕР_1 ) у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 13 червня 2023 року серії ААД №378654, роздруківкою приладу «Drager Alkotest 6820», згідно з якою результати тестування на предмет ступеню алкогольного сп`яніння складають 1.59 проміле, іншими матеріалами, долученими до протоколу, що у своїй сукупності свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України.

Апеляційний суд повною мірою погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки.

Так, зі змісту дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського апеляційним судом встановлено, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським за допомогою Алкотестера Drager. На відеозаписі чітко видно, як працівником поліції при ОСОБА_1 було розпаковано Алкотестер Drager і запропоновано ОСОБА_1 продути трубку. Після того, як ОСОБА_1 продув трубку, працівник поліції оголосив та показав йому результат - 1.59 ‰. ОСОБА_1 ознайомився з вказаним результатом особисто одразу ж після задування з екрану Алкотестера та не заперечував щодо його правильності.

Окрім того, роздрукований результат (чек) тесту Драгер «Аlkotest 6820» (прилад АRJL-0266) містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення водія з результатом проведеного огляду. Жодних заперечень ОСОБА_1 щодо дати чи часу проведення огляду, зазначеного у чекові, протокол про адміністративне правопорушення чи пояснення водія не містять. На відеозаписі з нагрудної боді-камери поліцейського апеляційним судом також не встановлено будь-яких заперечень ОСОБА_1 щодо правильності результату чи часу його проведення.

Відтак, з огляду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення окрім чеку тесту Драгер «Аlkotest 6820» (прилад АRJL-0266) підтверджується й змістом відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, апеляційний суд вважає, що за встановлених обставин технічна помилка у зазначенні дати чи часу проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі апелянт зазначав про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, оскільки стан ОСОБА_1 не свідчив про вживання такого обсягу алкогольних засобів, як встановлено результатом огляду, чи взагалі їх вживання.

Щодо вказаного доводу апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Указані ознаки можуть бути виявлені лише при безпосередньому контакті з водієм, а тому суд позбавлений можливості з наявного у матеріалах справи відеозапису об`єктивно перевірити наявність чи відсутність у ОСОБА_1 таких ознак як, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук тощо.

При цьому з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції було озвучено ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, що, відповідно, є підставою для виконання водієм законної вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Тому вказаний довід апеляційної скарги не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Щодо доводу апеляційної скарги про відсутність належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції апеляційний суд зауважує, що апеляційним судом було поновлено апелянтові строк на апеляційне оскарження та забезпечено тим самим право особи на захист, надання доказів та заперечень своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Отже, на думку апеляційного суду у даному випадку відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, що становить 536 грн. 80 коп. - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Матвійчуком Володимиром Валерійовичем- залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко