ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6879/23

Номер провадження 3/495/2484/2023

04 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, що надійшли НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2023 року о 15:33 год. на 58 км. 500м автодороги Одеса-Рені, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Тойота» д/з НОМЕР_2 , вчинила злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охоронною державного кордону, який входив до складу прикордонного порядку «Контрольований пост», а саме відмовилась від неодноразових вимог щодо зміни смуги руху транспортного засобу для подальшої зупинки з метою перевірки дотримання прикордонного режиму. В результаті свої протиправних дій вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

20.06.2023 року заступник начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу склав адміністративний протокол серії ПдРУ №266638 за ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, однак її представник адвокат Васильєв П.О., надав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що під час складання адміністративного протоколу були встановлені грубі порушення норм чинного законодавства, а саме: одним із доказів, якими обґрунтовується нібито вина ОСОБА_1 , є протокол про адміністративне правопорушення, проте в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито суть такого правопорушення (як саме, яким чином, відносно кого, в який спосіб, з яких мотивів тощо); свідки того, що нібито ОСОБА_1 вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення відсутні, оскільки зі змісту ч.1 ст.256 КУпАП їх прізвища, адреси як свідків і потерпілих, прізвище викривача, якщо вони є, мали б бути зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, пояснення осіб, а саме військовослужбовці Державної прикордонної служби України, оформлені рапортом на ім`я відповідних командирів (начальників), які з огляду на ці обставини не мають будь-якого процесуального статусу, не можуть вважатись допустимими доказами; в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази, тобто які отримані в установленому законом порядку, а саме фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення; свідки та їх письмові пояснення, які б підтверджували подію адміністративного правопорушення та наявність його складу в діях ОСОБА_1 відсутні; матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що службова особа Державної прикордонної служби України виконувала свої службові обов`язки у складі прикордонного наряду з охорони державного кордону України, здійснювала прикордонний контроль в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах; матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів (відсутні накази, їх копії та витяги із них) про те, що службова особа Державної прикордонної служби України, яка рапортом повідомила про факт нібито скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , мала відповідні повноваження діяти у складі прикордонного наряду обов`язки з охорони державного кордону України та здійснення контролю у пунктах пропуску через державний кордон України, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст. 185-10 КУпАП, так як працівниками прикордонного загону не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо злісної непокори останньою законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків.

Документи які було долучено до матеріалів адміністративної справи, суд вважає не належними та не допустимими доказами, оскільки під час їх дослідження судом не було встановлено факту вчинення певного діяння ОСОБА_1 та наявність в діянні останнього, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Зазначенні дії позбавляють суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

Так з матеріалів справи вбачається, що одним із доказів, якими обґрунтовується нібито вина ОСОБА_1 , є протокол про адміністративне правопорушення, проте в самому протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито суть такого правопорушення (як саме, яким чином, відносно кого, в який спосіб, з яких мотивів тощо).

Свідки того, що нібито ОСОБА_1 вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення відсутні, оскільки зі змісту ч.1 ст.256 КУпАП їх прізвища, адреси як свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є, мали б бути зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак ні свідки, ні потерпілі не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. У той же час, пояснення осіб, а саме військовослужбовці Державної прикордонної служби України, оформлені рапортом на ім`я відповідних командирів (начальників), які з огляду на ці обставини не мають будь-якого процесуального статусу, не можуть вважатись допустимими доказами з огляду на те, що щодо них не було дотримано вимог ч.1 ст.256 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що службова особа Державної прикордонної служби України виконувала свої службові обов`язки у складі прикордонного наряду з охорони державного кордону України, здійснювала прикордонний контроль в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України є Конституція України, Закон України «Про державний кордон України», цей Закон, інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч.1 ст.14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Частиною 5 ст.14 зазначеного Закону передбачено, що комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В той же час, у відповідності ч.4 Вступу до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

У відповідності до ст.268 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України склад добового наряду оголошується наказом по військовій частині.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що обов`язковою умовою для того, щоб вважати, військовослужбовця таким, що виконує службові обов`язки з охорони державного кордону України та здійснення контролю у пунктах пропуску через державний кордон України, є відповідний наказ командира військової частини (прикордонного загону) про визначення складу добового (прикордонного) наряду.

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів (відсутні накази, їх копії та витяги із них) про те, що службова особа Державної прикордонної служби України, яка рапортом повідомила про факт нібито скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , мала відповідні повноваження діяти у складі прикордонного наряду обов`язки з охорони державного кордону України та здійснення контролю у пунктах пропуску через державний кордон України, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення в її діях.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази, тобто які отримані в установленому законом порядку, а саме фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 185, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі № 495/6879/23 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький