Номер провадження: 33/813/1126/23
Номер справи місцевого суду: 521/5174/22
Головуючий у першій інстанції Гранін В. Л.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

представника Одеської митниці Держмитслужби України Кептене Д.А.,

захисника адвоката Марченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Марченко Н.В. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України,

встановив:

оскарженою постановою суді місцевого суду ОСОБА_2 визнана винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №4425/50000/21, повернуто власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Марченко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушння.

Захисник зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена внаслідок неврахування важливих обставин, оскільки дві валізи, в яких знайшли ліки належали до багажу іншої особи ОСОБА_3 , протокол відносно якого не складався. За таких обставин ОСОБА_2 не є особою, яка переміщала вказані товари через митний кордон України. Крім того, протокол про порушення митних правил складений за відсутності ОСОБА_2 , підтвердженням чого є її пояснення, їй не роз`яснено права та не надано захисника. Апелянт також зазначає, що ні митним органом, ні судом не враховано, що в лікарських засобах містився не псевоефедрин, а псевоефедрин гідрохлорид, який не входить до переліку прекурсорів, обіг яких обмежений, встановленою таблицею IV списку 1 Постанови КМУ №770 від 06.05.2000 року та не підпадає ні під заборони, ні під обмеження. Захисник звертає увагу на те, що фототаблиці, долучені до протоколу, не засвідчені підписом службової особи Одеської митниці, а в порушення ч.2 ст.502, п.7 ч.2 ст.508 МК України по справі не призначено експертизу, яка могла б довести або спростувати наявність у лікарських засобах псевдоефедрину.

Крім того, захисник просила поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_2 не повідомлялась про дату розгляду справи, копія рішення ні поштовим, ні електронним зв`язком їй не надсилалась, про існування рішення їй стало відомо лише після блокування банківського рахунку. Копія постанови суду отримана захисником лише 29.05.2023 року.

До початку апеляційного розгляду представник Одеської митниці ДМС України Бєлошицька Л.Ф. подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначила, що оскаржувана постанова відповідає вимогам закону. Звертає увагу, що ОСОБА_2 була присутня під час виявлення пігулок та складення протоколу про порушення митних правил. Митним Кодексом України не передбачено обов`язку забезпечувати участь захисника у справі, а сама ОСОБА_2 таким правом не скористалась. Факт переміщення медичних засобів, обмежених для ввезення мав місце без наявності проведення експертизи; сама ОСОБА_2 не цікавилась провадженням у справі, не подавала жодних доказів та заперечень.

Заслухавши захисника Марченко Н.В., яка просила задовольнити апеляційну скаргу; представника Одеської митниці Держмитслужби України Кептене Д.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи та долучені докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Що стосується клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_2 та її захисник не приймали участь в розгляді справи в суді першої інстанції.

Матеріали по справі про адміністративне правопорушення надійшли до суду першої інстанції 12.04.2023 року та розподілені у провадження судді Граніна В.Л. (а.с. 31).

Після надходження справи до місцевого суду, ОСОБА_2 до суду не викликалася, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого виклику. Також в матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що копія постанови суду надсилалася ОСОБА_2 22.05.2023 року захисник Марченко Н.В. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомилась 29.05.2023 року (а.с. 36).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити захиснику Марченко Н.В. в інтересах ОСОБА_2 право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови судді районного суду, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 471 МК України (в ред. на момент складення протоколу), адміністративна відповідальність настає в разі порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Склад правопорушення є головною підставою для юридичної відповідальності особи.

Головним з елементів складу адміністративного правопорушення є суб`єкт вчинення правопорушення, без якого не можливо утворити склад порушення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 МК України декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. При цьому, згідно з п.4 ч.1 зазначеної статті визначено поняття ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України, яка являє собою сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил №4425/50000/21 від 22.10.2021 року, 22.10.2021 року, приблизно о 10 год. 45 хв., в оглядовому залі «Приліт» міжнародного аеропорту «Одеса», в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці, проходила митний контроль ОСОБА_2 , яка прибула в Україну (м. Одеса) з м. Шарм-Ель-Шейх (Єгипет) літаком «Boing 738», авіакомпанії «Скай Ап», рейсом № SQP 7580, сполученням Шарм-Ель-Шейх Одеса.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрала проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявила про відсутність у неї товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

При проведенні митного контролю багажу, який прибув з Шарм-Ель-Шейху, на транспортувальній стрічці, із залученням кінологічної команди у складі головного державного інспектора-кінолога зі службовою собакою «Боцман», було спрацювання на багаж ОСОБА_2 , після чого багаж було проскановано скануючою системою «Rapiscan».

При проведенні митного огляду багажу в кількості 2 (двох) валіз, в першій валізі синього кольору було виявлено 4 (чотири) упаковки лікарських засобів, з яких 3 (три) упаковки медпрепарату «Congestal» по 20 (двадцять) пігулок у кожній, у кількості 60 (шістдесяти) штук, та 1 (одну) упаковка лікарських засобів з маркуванням «1, 2, 3», у кількості 10 (десяти) пігулок, виробництва Єгипет; в другій валізі червоного кольору було виявлено 1 (одну) упаковку лікарського засобу з маркуванням «1, 2, 3», у кількості 20 (двадцяти) пігулок, виробництва Єгипет, які знаходились серед особистих речей, без ознак приховування та переміщувались без дозвільних документів.

Згідно з маркуванням на упаковці до складу виявлених медпрепаратів входить діюча речовина «псевдоефедрин (Pseudoefphedrinium)», яка відповідно до Постанови КМУ №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» відносяться до Таблиці IV, списку 1 «Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю».

Таким чином, на думку митного органу, ОСОБА_2 порушила встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, обравши самостійно проходження митного контролю через таку зону (коридор) при наявності у неї товарів, які обмежені до переміщення через митний кордон України.

Суд першої інстанції погодився з висновком митного органу та за результатами розгляду справи визнав ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України (в ред. на момент складення протоколу).

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України (в ред. на момент складення протоколу), з огляду на таке.

Так, відповідно до долучених до протоколу про порушення митних правил №4425/50000/21 від 22.10.2021 року доказів вбачається, що ОСОБА_2 дійсно 22.10.2021 року прибула до м. Одеси з Шарм-Ель-Шейх рейсом PQ7580 та займала місце 22-Е (а.с. 8, 15 копія корінця посадкового талону).

Крім того, митним органом долучено повний перелік пасажирів, які прямували цим же рейсом, серед яких зазначена ОСОБА_2 , яка займала місце 22-Е (а.с. 13-14).

Проте, відповідно до цього ж списку під номером 076 OLEINYCHENKO/OKSANA у графі «BAGS» (багаж) навпроти прізвища останньої не значиться жодного зареєстрованого багажу, що свідчить про те, що остання не переміщала в багажному відділенні літака рейсу PQ7580 22.10.2022 року багажу, зокрема будь-яких товарів, в тому числі і тих, що потребували письмового декларування у зв`язку обмеженням щодо ввезення (а.с. 14).

Таким чином, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження існування головного елементу правопорушення, а саме суб`єкта (особи), що його вчинила.

Наведені обставини свідчать, що як митним органом, так і судом першої інстанції було допущено помилку щодо суб`єкта адміністративного правопорушення, яким ОСОБА_2 не являється, а тому вона не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України (в ред. на момент складення протоколу), оскільки особисто жодних заборонених до обмеження товарів на митну територію України не ввозила, а тому в її діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України (в ред. на момент складення протоколу), суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази, які вказують на відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини, оскаржена постанова у відповідності до положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України (в ред. на момент складення протоколу).

Керуючись ст.ст. 8, 22, 62 Конституції України, ст. 529 Митного Кодексу України ст.ст.7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити захиснику Марченко Н.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Марченко Н.В. задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський