Справа №333/6407/23
Провадження №3/333/2471/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу превенції Запорізького районного управління поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2023 року інспектором СЮП ВП ЗРУП ГУПН в Запорізькій області Арєховкою В.О. складений протокол серія ВАВ №254987 згідно якого ОСОБА_1 має на вихованні малолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в проміжок часу з 04.07.2023 р. по 24.07.2023 р. не мешкала за місцем мешкання своєї малолітньої доньки, а саме: АДРЕСА_2 та в зазначений час ОСОБА_1 ухилялась від покладених на неї обов`язків щодо забезпечення необхідних умов щодо виховання, життя та здоров`я своєї малолітньої доньки, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона більше 10 років проживала в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 від цих відносин у них є спільна донька ОСОБА_2 , 2015 р.н. Вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьками ОСОБА_3 . Внаслідок погіршення відносин з цивільним чоловіком ОСОБА_3 вона вирішила припинити спільне з ним проживання, тому 04 липня 2023 року пішла з вищевказаної квартири, донька ОСОБА_4 залишилась зі своїм батьком за місцем свого постійного проживання. Вона по можливості надає матеріальну допомогу на утримання дитини, спілкується з нею, але забрати доньку за місцем свого тимчасового проживання зараз не може, оскільки не має нормальних умов для проживання дитини.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що із ОСОБА_1 вони спільно проживали без реєстрації шлюбу. ОСОБА_5 , це їх спільна донька, вони всі разом та його батьки проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Але 04 липня 2023 року ОСОБА_1 покинула їх квартира та не проживає в ній. Донька ОСОБА_4 залишилась проживати з ним в квартирі АДРЕСА_3 .

Дослідивши письмові матеріали, заслухавши ОСОБА_1 , свідка, приходжу до висновку про необхідність закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення виходячи з такого.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 184 КУпАП встановлена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З огляду на те, що зазначена норма закону, є бланкетною, то при розгляді цієї справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

В даному випадку ОСОБА_1 ставиться в провину те, що вона не проживала разом із донькою, але сам по собі факт непроживання матері із дитиною не утворює складу адміністративного правопорушення за ст.184 КУпАП, оскільки малолітня дитина залишилась проживати за своїм постійним місцем проживання разом із батьком, загроз життю чи здоров`ю дитини в наслідок не проживання матері не встановлено. Місцем проживання дитини може бути з матір`ю чи батьком.

У відповідності до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення не встановлено, в чому проявилася об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема те, чи взагалі вона ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки чи була заподіяна шкода інтересам доньки (потерпілими від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП є неповнолітні особи по відношенню яких здійснюється ухилення від виконання батьківських обов`язків), як цього вимагає диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи докази по справі, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, п.1 ч.1 ст.247, ч.3 ст.284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська