Номер провадження: 33/813/1274/23
Номер справи місцевого суду: 946/2832/23
Головуючий у першій інстанції Яковенко І. І.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Долгової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник Петров Володимир Степанович

на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 227932 від 22 квітня 2023 року, 22.04.2023 ОСОБА_1 по пр. Незалежності біля будинку №10 в м. Ізмаїл Одеської області керував транспортним засобом «Renault» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.. Зі згоди водія у встановленому порядку був проведений його огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Drager Alcotest» ARLM-0434, тест № 354 позитивний 2,60‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу на місці зупинки транспортного засобу.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник Петров В.С., подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2023 року, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, посилаючись на порушення норм процесуального права, а саме, що справу розглянуто без належного повідомлення та за відсутності ОСОБА_1 , який подав заяву про бажання бути особисто присутнім на судовому засіданні. Також посилається на те, що вимірювальна техніка Drager «Alcotest 7510» прилад ARLM-0434, яким 22.04.2023 проводився огляд ОСОБА_1 , була застосована з порушенням Інструкції з її експлуатації.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Петров В.С. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області була ухвалена 02.06.2023 року. 12.06.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Петров В.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка постановою Одеського апеляційного суду від 20.06.2023 року була повернута особі, яка її подала через відсутність підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Повторно представник ОСОБА_1 адвокат Петров В.С. звернувся до суду 03.07.2023 року.

Враховуючи те, що у судовому засіданні, призначеному на 02.06.2023 року, ОСОБА_1 та його захисник Петров В.С. участі не брали, вперше захисник Петров В.С. звернувся з апеляційною скаргою протягом десяти днів з дня винесення постанови 12.06.2023 року, тобто з дотриманням строку на апеляційне оскарження, що підтверджується матеріалами справи, повторно після повернення апеляційної скарги звернувся до суду 03.07.2023 року, апеляційний суд вважає клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтованим, причини пропуску строку поважними, тому строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2023 року підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить з наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними матеріалами справи встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на законі.

Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, закон містить чіткі та зрозумілі вимоги стосовно проведення огляду на стан сп`яніння і у цій справі вони є дотриманими.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівника поліції підтверджує відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, доказів на його спростування ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник Петров В.С., не надано.

Відеозапис підтверджує, що огляд на стан сп`яніння проходив ОСОБА_1 , реквізити чеку «Драгер», направлення та акт огляду зафіксовані в протоколі, який складений відносно ОСОБА_1 .

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та позбавив його права брати участь у судовому засіданні не приймаються до уваги апеляційним судом, заважаючи на наступне.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання (рішення Європейського Суду від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Відповідно до статті 277 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, під час складання якого притягуваний був повідомлений про те, що справа розглядатиметься Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 05.05.2023 о 10:00 годині, про що свідчить його особистий підпис у протоколі, копія якого їй була вручена. 05.05.2023 судове засідання було відкладено на 18.05.2023 за клопотання захисника Петрова В.С. 18.05.2023 року судове засідання було відкладено у зв`язку з тим, що номер телефону, вказаний притягуваним у протоколі про адміністративне правопорушення, був вимкнутим, у зв`язку з чим повідомити притягуваного ОСОБА_1 про час та місце проведення судового засідання виявилося неможливим. Захисник Петров В.С. на вказану дату був повідомлений належним чином. Про час та місце проведення судового засідання 02.06.2023 ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки про виклик до суду, в якій вказано, що вона була вручена особисто притягуваному ОСОБА_1 29.05.2023.

При цьому, захист інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат Петров В.С., з яким він уклав договір про надання правової допомоги 26 квітня 2023 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що частиною 2 статті 268 КУпАП закріплено перелік справ, у яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Справи про притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП до цього переліку не входять.

Водночас, захисник не навів переконливих доводів, яким чином неявка його підзахисного ОСОБА_2 до суду першої інстанції вплинула на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, зокрема на повноту з`ясування судом попередньої інстанції фактичних обставин справи.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням Drager «Alcotest 7510» прилад ARLM-0434 не є належними та допустимими доказами у цій справі оскільки останнє калібрування вказаного приладу проведено 07.09.2022 року, що суперечить вимогам Інструкції з експлуатації приладу Drager Alkotest 7510, згідно якої інтервал технічного обслуговування вказаного приладу (калібрування) становить шість місяців.

Частиною 2 статті 8 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Зі змісту частин 1 та 2 статті 17 цього ж Закону вбачається, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність визначено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал)(пункт 17).

Повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам(пункт 18).

Згідно Порядку встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1195, міжповірочний інтервал для законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (далі - міжповірочний інтервал) це проміжок часу або напрацювання між двома послідовними повірками законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, протягом якого метрологічні характеристики такого засобу повинні відповідати встановленим вимогам(пункт 2).

Міжповірочні інтервали за категоріями законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюються Мінекономіки для забезпечення надійних результатів вимірювань протягом визначеного проміжку часу (пункт 3 Порядку).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.

З матеріалів справи вбачається, що остання повірка(калібрування) приладу Drager «Alcotest 7510» ARLM-0434 відбулась 07.09.2022 року, тобто на час проведення огляду на стан сп`яніння міжповірочний інтервал, визначений законодавчо, не сплив, отже експлуатація вказаного засобу вимірювальної техніки здійснювалась працівниками поліції з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах.

На підтвердження недотримання працівниками поліції вимог встановлених в експлуатаційних документах на Drager Alkotest 7510, апелянтом не надано належних та допустимих доказів, зокрема Інструкції з експлуатації вказаного засобу. При цьому з Інструкції з експлуатації Drager Alkotest 7510, розташованої в мережі Інтернет (https://advice.com.ua/wp-content/uploads/2022/01/instrukcziya-na-drager-advice.com_.ua_.pdf), вбачається, що сервісне обслуговування та градуювання приладу рекомендовано виконувати принаймні один раз на 12 місяців, що спростовує доводи апелянта.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник Петров Володимир Степанович на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова