ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7268/23

Номер провадження 3/495/2634/2023

04 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 09.07.2023 року о 24:00 год. під час перевірки несення служби на посту патрулів військової частини НОМЕР_1 комендантом військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_2 було виявлено, що на вказаних постах патрулів по охороні та обороні військової частини НОМЕР_1 військовослужбовці старший солдат ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 були відсутні в визначений час для несення служби на постах, не виконували встановлених обов`язків щодо охорони та оборони визначених постів, не здійснювали патрулювання у визначений час, тобто не виконували встановлених обов`язків щодо охорони та оборони визначених постів, не здійснювали патрулювання у визначений час, тобто не виконували поставлене завдання по охороні та обороні визначених постів, тим самим недбало ставились до виконання визначених службових обов`язків в патрулі військової частини. Таким чином порушуючи законодавство України щодо встановленого порядку проходження військової служби в діях військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Васильєв П.О. надав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що під час складання адміністративного протоколу були встановлені грубі порушення норм чинного законодавства, обґрунтовуючи наступним.

Протокол про військове адміністративне правопорушення від 11 липня 2023 року складений службовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України з істотними порушеннями вимог законодавства, а саме з порушенням строків, передбачених ст.254 КУпАП, а саме: інкриміноване на думку вказаної службової особи правопорушення мало місце 09 липня 2023 року, натомість протокол про адміністративне правопорушення складений 11 липня 2023 року у зв`язку з чим він є недопустимим доказом, що також унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

При цьому, про факт нібито скоєння правопорушення ОСОБА_1 комендант військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 доповів 09 липня 2023 року командиру військової частини НОМЕР_1 рапортом за вх. № 791 від 09 липня 2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, що вказує на порушення строків складання протоколу, визначених у ст.254 КУпАП.

Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.

Натомість, в протоколі про військове адміністративне правопорушення не вказано в чому ж проявилось недбале ставлення військовослужбовця ОСОБА_1 до військової служби, не деталізовано виконання яких конкретно посадових обов`язків було ним проігноровано та на підставі якого організаційно-розпорядчого документу командира військової частини мав виконувати обов`язки військової служби з охорони та оборони визначеного об`єкту саме 09 липня 2023 року з 24:00 годин по 05:00 годин, які вимоги нормативних актів було ним порушено. Зазначення в протоколі уповноваженою особою твердження, що «недбале ставлення військової службової особи до військової служби виразилось у відсутності у визначеному місці несення військової служби» не підпадає під диспозицію статті 172-15 КУпАП, оскільки законодавцем в КУпАП це передбачено окремим складом адміністративного правопорушення, що закріплено в ст. 172-11 КУпАП як «самовільне залишення військової частини або місця служби».

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази здійснення доповідей та донесень командиром військової частини на свого прямого командира (начальника) та повідомлень начальнику органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням, про подію, а саме вчинення інкримінованого військового адміністративного правопорушення, як того вимагає п.4 Розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року № 604, що ставить під обґрунтований сумнів наявності взагалі події військового адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст. 172-15 КУпАП, так як працівниками військової служби правопорядку не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Документи які було долучено до матеріалів адміністративної справи, суд вважає не належними та не допустимими доказами, оскільки під час їх дослідження судом не було встановлено факту вчинення певного діяння ОСОБА_1 та наявність в діянні останнього, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Зазначенні дії позбавляють суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про недбале ставлення військової службової особи до військової служби ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що докази, які містяться у матеріалах справи являються недопустимими, а отже протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 являється незаконним.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява №926/08) зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 172-15, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі № 495/7268/23 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький