ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1781/23 Головуючий в 1 інст. Телегуз С.М.
Провадження № 33/807/586/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Коротченко Д.О., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 28.02.2023 о 09.13 годині у м. Запоріжжя, Дніпровський район, по вул. Ладозька, буд. 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ C200, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що долучені до справи відеозаписи є недопустимими доказами, оскільки були здобуті з порушенням вимог Інструкції МВС України від 18.12.2018 року №1026.

Наголошує, що в матеріалах відсутній носій, на який безпосередньо здійснений запис ймовірного порушення.

На записах відсутній цифровий підпис, що є порушенням вимог КАС України.

Відеозаписи в матеріалах справи не є безперервними, що на думку апелянта є порушенням вимог вищевказаної інструкції МВС України.

Час складання протоколу та час здійснення відеозаписів не збігаються.

Під час події автомобіль перебував в несправному стані, що унеможливлює доведення факту здійснення керування автомобілем.

Матеріали справи не містять доказів того, що ним здійснювалося керування вищевказаним автомобілем. Свідки в судовому засіданні підтвердили, що автомобіль під час події був несправний та він не здійснював керування.

Вказані твердження, судом першої інстанції були проігноровані повністю, що є істотним процесуальним порушенням.

Крім того, працівником поліції під час події порушено вимоги ст. 266 КУпАП, адже не було залучено двох свідків.

Вказує, що його не було проінформовано про сутність висунутої вимоги працівником поліції.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, як поліцейським вставлені ознаки сп`яніння.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника адвоката Коротченко Д.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.

В основу винуватості ОСОБА_1 місцевим судом було покладено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №106541 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 28.02.2023 о 09.13 годині у м. Запоріжжя, Дніпровський район, по вул. Ладозька, буд. 18, керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ C200 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- довідку щодо належності транспортного засобу (а.с.3), згідно якої MERCEDES-BENZ C200, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 на праві власності;

- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.5), в яких він пояснив, що він дійсно перебував у транспортному засобі MERCEDES-BENZ C200, державний номерний знак НОМЕР_1 біля магазину «Лепрекон» за адресою: Запоріжжя, вул. Ладозька, 18.

- акт огляду та направлення (а.с.6-7), якими встановлено, що ОСОБА_1 під час події мав ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від огляду на визначення стану сп`яніння водій відмовився;

- копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, якими встановлено, що ОСОБА_1 , як водій під час події порушив вимоги ПДР України;

- оптичний носій інформації у вигляді СД-диску (а.с.16), який містить відеозаписи з місця події та якими підтверджується те, що ОСОБА_1 під час події здійснював керування автомобілем та від огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та відмову ОСОБА_1 від огляду на визначення стану сп`яніння.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 та відомостей про здійснення керування автомобілем.

Так, в противагу вищевказаним доводам, апеляційний суд зазначає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується дослідженими відеозаписами з місця події.

Відповідно відеозапису (а.с.16) під найменуванням «IMG_0399» працівник поліції вказав ОСОБА_1 , що він здійснював керування автомобілем. Поведінка ОСОБА_1 вказує, що саме він був водієм автомобіля. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в нього є ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції пройти огляд, ОСОБА_1 відповів відмовою, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Змістом відеозапису під найменуванням «Ладожская 130» встановлено, що автомобіль чорного кольору марки «MERCEDES-BENZ C200», державний номерний знак НОМЕР_1 під`їжджає, з вказаного автомобіля, з місця водія вийшов водій ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до вищевказаних постанов працівника поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності додатково підтверджується той факт, що ОСОБА_1 був водієм автомобіля під час події.

Таким чином, сукупність наведених обставин і доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 під час події був водієм автомобіля та на пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Твердження апелянта про те, що обставини, які зафіксовані на відеозаписі, не відповідають тим, які відображені у протоколі, і при цьому, працівниками поліції порушено безперервність відеофіксації події, на переконання апеляційного суду є такими, що свого підтвердження не знайшли.

Так, дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд констатує, що відеоматеріал має чітку і логічну послідовність подій, які мали місце під час та після зупинки транспортного засобу, спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, пропозиції пройти огляд у встановленому законом порядку, відмову ОСОБА_1 від такого огляду, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Тому, враховуючи вищенаведене, даний відеозапис апеляційним судом визнається належним, допустимим та достовірним доказом.

Суд вважає, що твердження про те, що відеозаписи створені не в процесуальний спосіб є непереконливими, оскільки вказані відеозаписи хоч і були створенні на мобільний носій, однак не є недопустимими, оскільки таке порушення є лише формальним і не вказує на фальсифікацію доказової бази або істотного порушення прав і свобод учасників справи.

Крім того, апеляційний суд вказує, що формальне порушення не може бути єдиною підставою для скасування судового рішення.

Окремо суд наголошує, що посилання апелянта на приписи КАС України в даному контексті є недоречним, оскільки місцевий суд за такою категорією справ керується процесуальними вимогами КУпАП, а тому суд відхиляє посилання апелянта на відсутність електронного цифрового підпису на відеозаписах.

З огляду на викладене всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1781/23