Справа №: 343/1771/23
Провадження №: 3/0343/729/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області Керніцький І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднаний адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 124; ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

до Долинського районного суду Івано Франківської області надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої, 17 червня 2023 року о 13:18 год в м.Долина по вул.Обліски, 131А, на території АЗС «Окко», останній, керуючи автомобілем марки "Mitsubishi L200" д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався в безпеці руху та здійснив наїзд на собаку, що призвело до її травмування.

Крім цього, ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він 17 червня 2023 року о 13:18 год скоївши ДТП, залишив місце пригоди.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124; ст. 122-4 КУпАП не визнав, пояснив, що наїзд на собоку він можливо і здійснив, однак сока він не бачив, тому і не зупинився.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124; ст. 122-4 КУпАП надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №252201 від 17.07.2023, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №252202 від 17.07.2023, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає за потрібне зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП, передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально - правова санкція, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті для здійснення діяльності".

Визнання кримінально - правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Згідно із п. 1.10. ПДР України, дорожньо - транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252201 від 17.07.2023 встановлено, що ОСОБА_1 поставлено у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно із даного протоколу травмування зазнала собака. Механічних пошкоджень транспортний засіб не зазнав. Разом з тим потерпілі в протоколі відсутні, як і відсутні свідки, які могли б повідомити обставини, зазначені в протоколі. Крім того, схеми ДТП складено не було. Натомість, долучений до матеріалів справи опитчний диск, при перегляді якого, відеозаписи не відтворюються. Інших доказів на підтвердження факту наїзду на собаку транспортним засобом ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

З наведених підстав, в діях водія ОСОБА_1 відсутні порушення Правил дорожнього руху України, а також подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення є залишення водієм або іншим учасником дорожнього руху місця дорожньо - транспорної пригоди, до якої вони причетні. Відсутність вищезазначеної ознаки (дорожньо - транспортна пригода) виключає відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з п. 1.10. Правил дорожнього руху, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Жодних даних про невиконання ОСОБА_1 обов`язків, передбачених п. 2.10. Правил дорожнього руху суду не надано.

Оскільки судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то відповідно в його діях відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на підставі тих доказів, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124; ст. 122-4 КУпАП.

Пунктом 1 частиною 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1, 7, 9 КУпАП та керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124; ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня винесення постанови до Івано - Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: І.І.Керніцький