Справа № 944/1982/23 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/1093/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника Галича Павла Орестовича який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Яворівського районного суду Львівськоїобластівід 17 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одної тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80коп, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 об 00 год 07 хв 19 березня 2023 року на автодорозі Львів-Краковець 9км+200м, керував транспортним засобом марки «BMW X6» з номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього Руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 17 липня 2023 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що твердження суду про винуватість у скоєні адміністративного правопорушення є передчасним, не обґрунтованим та таким, що прийнято без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зазначає, що із відеозапису з нагрудного відео реєстратора працівника поліції вбачається, що апелянт не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та наполягав на проходженні такого в медичному закладі охорони здоров`я, однак працівником поліції було відмовлено в проходженні такого огляду; також працівники поліції спонукали до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Вказує, що обстановка на місці події, зафіксована на нагрудну камеру поліцейського дає підстави для висновку про те, що працівники поліції належним чином не зафіксували будь-які ознаки стану сп`яніння, а лише формально записали перелік ознак відповідного сп`яніння із нормативних документів.

Адвокат Галич П.О. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, з підстав зазначених у ній.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасника судового засідання, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм закону, оскільки в ній наведені положення матеріального та процесуального права, якими керувався суддя при її ухваленні, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння доведена та підтверджується наступними доказами:протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 076088, 19.03.2023 року, рапортом поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП О.Ясеницьким, відеозаписами, які містяться на диску DVD-R, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 .

Зібрані у справі докази є достатніми та сумніви у їх достовірності відсутні.

Безпідставними та такими, що спростовуються змістом наявних у матеріалах справи відеозаписів, є посилання апелянта на те, що працівники поліції спонукали ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Так, з наведених відеозаписів вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати на медичний огляд, до закладу охорони здоров`я, роз`яснили право відмовитися від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки такої відмови. Вчинення ж працівниками поліції тиску на водія або повідомлення йому про відсутність наслідків у разі його відмови від проходження огляду, попри протилежні посилання апелянта, такими відеозаписами не зафіксовано.

Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання відносно нього адміністративного протоколу, яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі та обставинами справи.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Оцінюючи посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи доказів наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд приймає до уваги зміст наявного у матеріалах справи відеозапису, який дозволяє встановити наявність у ОСОБА_1 порушення мови та порушення координації рухів.

Разом з тим, такі обставини, попри наведене у апеляційній скарзі твердження, не можуть ставити під сумнів законність інкримінування особі адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Позиція ОСОБА_1 , висловлена в апеляційній скарзі, що постанова прийнята без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 17 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк