ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1712/23 Справа № 189/1599/23 Суддя у 1-й інстанції - Редько О. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання про поновлення строків та апеляційну скаргу захисника Кравченка О.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військова частина НОМЕР_1 стрілець-помічник гранатометника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 гривень 00 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2023 року о 21 год. 45 хв. солдат ОСОБА_1 , знаходячись в тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, під час виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Кравченко О.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Разом із апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання апелянт зазначив, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 . Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає постанову суду першої неповною та необ`єктивною.

Вказує, що жодних повісток або тих чи інших повідомлень про розгляд адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 не надходило. Жодних заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 , був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Вказує, що між ОСОБА_1 та його безпосередніми командирами склалися неприязні стосунки, а тому з метою покарання підлеглого, ОСОБА_1 було доставлено до відділення Військової служби правопорядку. ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що свідки є зацікавленими особами.

Вказує, що на ОСОБА_1 здійснювався тиск з боку командування.

У протоколі не зазначено точне місце скоєння правопорушення, та невірно зазначено дію особового періоду замість воєнного стану. Таким чином у постанові не розкрита об`єктивна сторона складу правопорушення.

На думку апелянта, судом не були належним чином досліджені матеріали справи.

До апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник Кравченко О.М. не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про військове адміністративне правопорушення серії А4350 № 452 від 23.04.2023 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №732 від 22.04.2023 року; результат спеціального технічного засобу для встановлення стану алкогольного сп`яніння №00220 "Алконт-М", письмові пояснення та інші матеріали в їх сукупності.

Під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали справи, які свідчать про таке.

Так, згідно протоколу А4350 № 452 від 23.04.2023 року про військове адміністративне правопорушення, складеного командиром ВЧ НОМЕР_1 , полковником ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, вбачається, що 22 квітня 2023 року о 21-45 год. старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, перебував в тимчасовому місці дислокації ВЧ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) перебував в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, не чітка мова, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 22.04.2023 № 732 встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння - 1,31 проміле, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Під час складання протоколу свідки присутні не були, ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, однак останній відмовився надавати пояснення.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено «надавати пояснення відмовився».

Зауважень до протоколу у відповідних графах ОСОБА_1 не зазначено.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 22.04.2023 №732 вбачається, що огляд ОСОБА_1 було проведено в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за допомогою газоаналізатору Алконт-М № 00220, результат огляду - проба позитивна 1,31 ‰. Акт підписаний ОСОБА_1 особисто.

Із результатів спеціального технічного засобу для встановлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що інспектором Мазур Д.Є. 22.04.2023 о 21-45 проведено огляд ОСОБА_1 , результат: 1,31 ‰. З даними результатами ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24.04.2023 року (а.с. 13), він просить розглянути справу про вчинення ним військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП без його участі, свою провину визнає, скарг, заяв та пропозицій не має. Вказане спростовує твердження сторони захисту про те, що ця заява була сфабрикована командуванням військової частини та на ОСОБА_1 здійснювався тиск, такі доводи є голослівними та не мають об`єктивного підтвердження.

Верховним Судом сформована правова позиція (постанови у справі 205/1993/17-ц від 25.04.2018 року, №131/1449/16-ц від 14.02.2018 року та інші) щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто, слід констатувати, що в Україні діє особливий період.

Отже, аналіз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у його перебуванні в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому доводи апелянтів щодо відсутності належних та допустимимх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є неспроможними.

Також суд апеляційної інстанції вважає неспроможними твердження апелянтів про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його процесуальні права, оскільки згідно протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянтів про порушення службовими особами Військової служби правопорядку в гарнізонах Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрована в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858, з огляду на те, що ця Інструкція прийнята у відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та розроблена з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, до правовідносин, що склалися у даній справі, неможливо застосувати положення цієї Інструкції, оскільки вони відносяться до інших правовідносин, що виникають між водіями під час керування ними транспортними засобами та працівниками патрульної поліції і закладами охорони здоров`я щодо порушень ПДР, але ніяк не регулюють військові правопорушення відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, посилання апелянтів з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилаються апелянти, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними й доводи апелянтів про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про військове адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП вимогам статті 256 цього Кодексу, оскільки, як видно із змісту цього протоколу, в ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, після складання протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, будь-які заперечення чи зауваження до протоколу від нього не подавалися, від пояснень останній відмовився.

Всі інші доводи апеляційних скарг судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції не вбачає.

У відповідності до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст.ст. 33-35 КУпАП, враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд зробив висновок, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Кравченка Олега Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року, - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Кравченка Олега Миколайовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко