ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1408/23 Справа № 178/1016/23 Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Страх В.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

за участю:

адвоката Страх В.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року, визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою співробітника Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Ровенській області від 16 липня 2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. на підставі ч. 2 ст. 126 КпАП України за керування транспортним засобом особою, яка не мала права керування таким транспортним засобом.

03 березня 2023 року о 11 год. 30 хв. на автошляху М30 + 916 км що на території Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом GEON GN 200, д/н НОМЕР_1 , не маючи при цьому права керування таким транспортним засобом.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Страх В.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги адвокат обґрунтовує тим, що рішення суду незаконне, та підлягає скасуванню.

Вказує, що фактичне обвинувачення ОСОБА_1 ґрунтується лише на протоколі та рапорті працівника поліції, тобто зацікавленої особи, запис з бодікамери в момент підписання протоколу долучений не був.

Вказує, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, а поліцейські під`їхали до нього коли останній був біля автомобіля.

Крім того, апелянт звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В судовому засіданні адвокат Страх В.О., особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на їх задоволенні з викладених підстав.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 5 ст. 126 КУпАП, всебічно не`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №414356 від 25.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 25 березня 2023 року об 11-30 годині Дніпропетровська область, Криничанський район, траса М30, 916 км, керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом GEON GN 200, д/н НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «А» ПДР України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності доведеного факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідальних осіб від доведення правомірності свого рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів, співробітниками поліції у якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до протоколу додано лише рапорт поліцейського та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №358123.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рапорт працівника поліції не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВСУ від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Крім того, попри те, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на відеозапис з камери 470702, всупереч вимогам ст. ст. 251, 266 КУпАП до справи не долучено будь-якого відеозапису з нагрудних камер поліцейських, яким зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , його зупинку, процедуру складання (оформлення) протоколу та інші обставини, що мають значення для справи.

Апеляційним судом було направлено запит до Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області про витребування відеозапису з бодікамери працівників поліції.

У відповідь на запит апеляційного суду, заступник начальника УПП в Дніпропетровській області зазначив, що надати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників Управління немає можливості за строком давності, оскільки термін зберігання вкзаних відеозаписів становить 30 діб.

Таким чином, доводи апелянта про те, що фактично у день, час та у місці, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом не керував, матеріалами справи не спростовуються.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_1 , у день, час та у місці, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом, не маючи при цьому права на керування ним.

Оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оскаржувану постанову суду належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Страх Вадима Олеговича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко