Справа № 523/4114/23
Номер провадження 3/523/2669/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали які надійшли з ВП №3 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023р поліцейським Тишевич О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 816566 про те, що 15.02.2023 близько 15год 10хв гр. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , по відношенню до своєї малолітньої падчерки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру, а саме в стані алкогольного сп`яніння сварився з дружиною в присутності дитини та хапав малолітню ОСОБА_2 за обличчя.

Також, 21.02.2023 року поліцейським Павлович А.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 816579 про те, що 15.02.2023 близько 15год 10хв гр. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , по відношенню до свого малолітнього пасинка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме в стані алкогольного сп`яніння сварився з дружиною в присутності дитини.

Постановою судді від 12 травня 2023 року справи про адміністративні правопорушення за №523/4114/23 та №523/4109/23 об`єднані в одне провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Матеріали справи містять докази, що суд намагався повідомити ОСОБА_1 про дату судового засідання (судова повістка повернута за відсутності марок). Також суд направляв смс-повідомлення на номер телефону ОСОБА_1 , вказаний в протоколі, про дату, час та місце судового засідання, яке було доставлено адресату.

Разом із тим, на адресу суду ОСОБА_1 було направлено заперечення та пояснення, відповідно до яких вбачається, що він заперечує проти складеного відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з огляду на те, що він в сім`ї 15 лютого 2023 року та в інші дати не вчиняв домашнього насильства, а ні фізичного, а ні психологічного, а ні економічного характеру. Зазначив, що у його сім`ї сталося непорозуміння, яке буває і в інших сім`ях. Алкогольні напої ні 15.02.2023 року, ні в інші дні ніхто не вживав. У відділі поліції, працівниками поліції було складено протоколи про адміністративні правопорушення та відібрано пояснення, але ОСОБА_1 , зазначає що він заперечував проти їх складання та вважає, що працівниками поліції їх було складено за для імітації їх роботи та діяльності. У протоколах не розкрито суті правопорушення, його об`єктивної сторони, зокрема обставин вчинення правопорушення, прізвища та адреси понятих, внесені відомості не відповідають дійсності. Протоколи ним не підписані та складенні з порушення ч.1 ст. 256 КУпАП, а тому вважає їх незаконними. Враховуючи вищезазначене, просив закрити провадження по справах за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також на адресу суду надійшла заява від дружини ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в якій вона зазначила, що насильства до неї та до дітей її чоловік ОСОБА_1 не вчиняв. Вони з чоловіком сперичались, але ніяких тілесних ушкоджень, погроз та таке інше від нього здійснено не було. Вона не бачила, що протоколи про адміністративні правопорушення були підписані ОСОБА_1 , а тому просила закрити провадження.

Дослідивши об`єднані матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало домашнє насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст. 1 даного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому фізичне насильство має проявлятися у конкретних діях ляпасах, штовханні, щипанні, шмаганні, кусанні тощо, тобто має проявлятися у конкретних діях насильницького характеру.

Судом встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно малолітньої ОСОБА_2 15.02.2023 року о 15:10, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №816566 від 21.02.2023 року та пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , два рапорта виклику поліції. Інших доказів матеріали справи не містять.

В свою чергу, у судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надали письмові заперечення події, викладеної у протоколі, зазначили що між ними дійсно стався конфлікт, який буває в кожній сім`ї, однак ОСОБА_1 не вчиняв дій, які можна кваліфікувати за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року по справі №523/3902/23 до ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вже застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170,00 грн. в дохід держави. При цьому, стягнення застосовано за подію, яка сталися 15 лютого 2023 року о 19 годині 00 хвилин, згідно фабули події, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 голосно нецензурно лаявся на адресу падчерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хапав за руки та за обличчя, чим міг спричинити фізичну шкоду її здоров`ю, вчинивши домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, фабули даного протоколу, що наразі розглядається судом, та протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №816566 від 21.02.2023 року, за яким вже постановлено судом постанову, по суті тотожні.

При цьому, нааними суду матеріалами справи не підтверджується, що ОСОБА_1 двічі на день 15.02.2023 року хапав малолітню ОСОБА_2 за обличчя.

Згідно наданих суду рапортів, виклик працівників поліції був здійснений 15.02.2023 року о 20:42 та 20:43, доказів виклику поліції 15.02.2023 року о 15:10 суду не надано.

З огляду на викладене, матеріалами справи не підтверджується вчинення Камягінським адміністративного правопорушення 15.02.2023 року о 15:10 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, по відношенню до малолітньої ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно малолітнього ОСОБА_3 15.02.2023 року о 15:10, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №816566 від 21.02.2023 року та пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , два рапорта виклику поліції. Інших доказів матеріали справи не містять.

Фабула протоколу свідчить про те, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння сварився з дружиною в присутності дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд зазначає, що як протокол про адміністративне правопорушення, так і матеріали провадження не містять відомостей про спричинення діями ОСОБА_1 , який виражався нецензурною лайкою в бік дружини, будь-яких наслідків для ОСОБА_3 .

Самі по собі погані стосунки в сім`ї, вживання нецензурної лексики, тощо, не є безспірно вчиненням домашнього насильства.

Ці обставини породжують в судді сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, по відношенню до ОСОБА_3 .

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, а матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів факту події цього правопорушення та винуватості ОСОБА_1 , суд доходить висновку що є недоведеним склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: К.О. Далеко