ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1762/23 Справа № 202/5716/23 Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 травня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 травня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Одночасно стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

28 липня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання заявник вказує на те, що копія оскаржуваної постанови на його адресу не надходила, а судове рішення він отримав лише 23 червня 2023 року, а тому до цього дня він був позбавлений можливості подати належним чином мотивовану апеляційну скаргу. Вважає, що у такому разі останнім днем для подання апеляційної скарги є - 03 липня 2023 року. Тому апелянт переконаний, що строк на подачу апеляційної скарги на рішення місцевого суду ним пропущено з поважних причин та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні захисника доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, давав суду свої пояснення щодо обставин подій та був присутнім при оголошення судового рішення, а отже був обізнаним про його зміст. Крім того, всупереч твердженням апелянта, копію оскаржуваного ним рішення, ОСОБА_1 отримав - 30 травня 2023 року, що підтверджується наявною у справі розпискою (а.с.21).

За приписами ч.2 ст.294 КУпАП у даній справі строк апеляційного оскарження рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області спливав - 03 червня 2023 року.

Натомість, як свідчить зміст апеляційної скарги, її було сформовано - 27 липня 2023 року, а фактично подано до місцевого суду - 28 липня 2023 року, тобто після сплину строку на апеляційне оскарження (а.с.47-65).

Посилання апелянта, як на причину поважності пропуску ним строку на апеляційного оскарження постанови судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 травня 2023 року на те, що останнім днем апеляційного оскарження є - 03 липня 2023 року, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі доводи суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП, та у своє чергу апелянт не наводить обставин, які унеможливили йому своєчасно, після отримання - 30 травня 2023 року копії судового рішення, подати апеляційну скаргу до спливу десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Таким чином вказані обставини свідчать про те, що заявник безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення і про прийняте щодо нього судом рішення, а отже мав реальну можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, але не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні ОСОБА_1 доводами щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 травня 2023 року та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки заявник, маючи можливість своєчасно скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує й те, що ОСОБА_1 раніше вже використав своє право на поновлення строку апеляційного оскарження, та постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року йому було відмовлено у задоволенні цього клопотання (а.с.43-44).

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 травня 2023 року відносно нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 травня 2023 року відносно нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО