Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3008/22
Провадження № 3/935/77/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2023 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши у режимі відео конференції адміністративний матеріал, який надійшов від Відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирської області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кушніренко А. В.,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 24.11.2022 від Відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 262367 від 19.11.2022, ОСОБА_1 19.11.2022 о 01:40 годині в м. Коростишів по вулиці Небесної Сотні керував транспортним засобом BMW 525 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова), від проходження в установленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, проводилася відео фіксація, після чого в ході складання адміністративних матеріалів проведений огляд у медичному закладі, результат 0, 45 проміле, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, пояснив, що 19.11.2022 за кермом його автомобіля був товариш ОСОБА_2 , автомобіль належить ОСОБА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 19.11.2022 їхав за кермом автомобіля, який належить ОСОБА_1 , на світлофорі у автомобіля закінчилась солярка, згодом під`їхали працівники поліції, запитали хто власник автомобіля та почали з ним спілкування та перевірку документів, при цьому ОСОБА_2 пояснив працівникам поліції, що за кермом вказаного автомобіля перебував він.

У судовому засіданні захисник Кушніренко А. В. просив закрити провадження справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях та недоведеністю вини належними та допустимим доказами, оскільки вказаним протоколом передбачається склад двох окремих правопорушень, які виключають одне одного, крім того процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відбулась після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що саме по собі не може бути відображено у вже складеному протоколі, оскільки склавши протокол про адміністративне правопорушення о 02 год. 05 хв., працівники поліції неправомірно вказали у ньому порушення, які були виявлені уже після його складання, а висновок щодо медичного огляду особи, складений о 02 год. 30 хв. ніяк не міг бути підставою для складання протоколу о 02 год. 05 хв., адже на момент складання такого протоколу, вказаний висновок не існував. Також, захисник вважає, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, не містять обставин руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , обставин його зупинки тощо, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у діях останнього.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначено ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (надалі Інструкція №1395), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (надалі Інструкція №1452/735).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 262367 від 19.11.2022, ОСОБА_1 19.11.2022 о 01:40 годині в м. Коростишів по вулиці Небесної Сотні керував транспортним засобом BMW 525 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова), від проходження в установленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, проводилася відео фіксація, після чого в ході складання адміністративних матеріалів проведений огляд у медичному закладі, результат 0, 45 проміле, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому особою, яка склала протокол ОСОБА_1 ставиться у вину одразу дві окреми норми ПДР України, а саме п. 2.5 та п. 2.9а, які за своїм змістом суперечать один одному.

Так, згідно відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівник поліції під час складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 за фактом відмови останнього від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (до моменту ознайомлення з ними особи та їх підпису) починає рухатись у автомобілі до медичного закладу для проходження огляду.

Згідно рапорту працівника поліції, який долучений до матеріалів справи, ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд у медичному закладі, проте суд звертає увагу на те, що вказана інформація не підтведжується відеозаписом, наявним у матеріалах справи, а саме факт того, що ОСОБА_1 виявив бажання та повідомив працівників поліції про те, шо буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, відсутній на вказаному відеозаписі.

Суд також звертає увагу на те, що відеозапис, наявний у матеріалах справи, не є безперервним, не містить відображення повного процесу фіксації правопорушення та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення у встановленому законом порядку.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 18 грудня 2018 року № 1026, встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Відтак, згідно з відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння о 02 год. 26 хв., при цьому, направлення на огляд водія транспортного засобу працівниками поліції складено о 02 год. 30 хв., тобто після проходження огляду та після складання протоколу.

Крім того, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції, не убачається, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Згідно Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 19.11.2022 не може бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки залишається не підтвердженим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так як із наявних у матеріалах справи доказів неможливо зробити висновки щодо обставин, які передували пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та, власне, проведеному огляду, а саме: чи рухався автомобіль, які причини його зупинки.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст. 62 і ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням встановленого статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення порядку, вважається недійсним, а тому не може бути підставою адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був проведений у відповідності до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 та статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р., заява № 926/08), в яких серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Отже, суд приходить до висновку про закриття провадження у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки виходячи з оцінки усіх в сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, пояснень учасників справи, а також положень Правил дорожнього руху України, вина останнього у порушенні п. 2.5, 2.9а Правил дорожнього руху України не доводиться поза розумним сумнівом.

Керуючись статтями 7, 9, 130, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 19.11.2022 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко