Справа № 125/1044/23
Провадження № 33/801/739/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Конончука Віталія Вікторовича на постанову Барського районного суду Вінницької області від 13 червня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-15 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , проживає в селищі Бар Жмеринського району Вінницької області, -

встановив:

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 13 червня 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-15 КпАП України закрито з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Конончук В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, та направити її до суду першої інстанції на новий розгляд.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріалами справи підтверджено недбале ставлення капітана ОСОБА_1 до виконання своїх службових обов`язків, що в свою чергу могло призвести до уникнення солдатом ОСОБА_3 кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що апеляційну скаргу Вінницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону було подано 17.06.2023, проте через порушення порядку її подання, постановою апеляційного суду від 03.07.2023 вона була повернена, що й обумовило порушення строку на подання цієї апеляційної скарги.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи обґрунтування апеляційної скарги в частині пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення та матеріалів справи, причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 13 червня 2023 року .

Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі постанову суду першої інстанції. Пояснив, що виявивши відсутність на шикуванні солдата, склав протокол про адміністративне правопорушення щодо нього і направив на розгляд Барського райсуду. Йому не було відомо про те, що у зв`язку із змінами в законодавстві відповідні дії, але вчинені під час воєнного стану, тягнуть за собою кримінальну, а не адміністративну відповідальність. З його боку недбалості чи намагання приховати кримінальне правопорушення не було, він в межах своїх повноважень відреагував на порушення. Про виявлення особи, яка самовільно залишила частину, було повідомлено всі служби.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КпАП України).

Згідно з положеннями частини 7 статті 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але необмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251, 252 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про відсутність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КпАП України, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення від 17.05.2023, капітан ОСОБА_1 всупереч вимогам статей 9, 11, 16, 58, 59 Статуту, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, частини 4 статті 172-11 КпАП України, частини 5 статті 407 КК України, будучи військовою службовою особою та перебуваючи на посаді командира роти матеріально-технічного забезпечення військової частини, діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, в умовах воєнного стану, 11.04.2023 склав протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 172-11 КпАП України щодо військовослужбовця військової частини солдата ОСОБА_3 , та скерував цей протокол для розгляду до Барського районного суду Вінницької області. Разом з тим, діяння солдата ОСОБА_3 , є злочином, передбаченим частиною 5 статті 407 КК України.

А тому, такі дії ОСОБА_1 ініціатором протоколу кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КпАП України.

Диспозиція частини 2 статті 172-15 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо), які є безумовними для виконання нею.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. При цьому треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори. Зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини кримінального провадження.

Незважаючи на те, що статті 11, 12, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ містять у собі цілий ряд обов`язків, у Протоколі не зазначено, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 та з яких причин.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них їх не виконав.

Одночасно суд констатує, що будь-які негативні наслідки від дій ОСОБА_1 не настали, оскільки з матеріалів справи вбачається, що капітаном ОСОБА_1 у ситуації, що склалась з солдатом ОСОБА_3 , який без поважних причин був відсутній на військовій службі під час ранкового шикування, було вжито заходи з метою притягнення винного до відповідальності, шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому доводи апеляційної скарги про недбале ставлення капітана ОСОБА_1 до виконання своїх службових обов`язків, що виразилось у складанні протоколу щодо солдата ОСОБА_3 , є безпідставними.

При цьому суд зауважує, що чинним законодавством України не передбачено повноважень командира роти матеріально-технічного забезпечення військової частини безпосередньо повідомляти спеціалізовану прокуратуру про кримінальне правопорушення, оскільки таке повідомлення зобов`язаний здійснити командир військової частини, що й було зроблено останнім у поданій доповіді.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КпАП України за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Відтак постанова Барського районного суду Вінницької області від 13 червня 2023 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити прокурору Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Конончуку Віталію Вікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 13 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Конончука Віталія Вікторовича залишити без задоволення, а постанову Барського районного суду Вінницької області від 13 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник