ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1709/23 Справа № 209/2913/23 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Машошиної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Машошиної Альони Олегівни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 04 травня 2023 року о 18.15 годині на пр-ті Металургів, 88 в м. Кам`янське ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2104, р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в міській лікарні ОСОБА_1 відмовився під запис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційні скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та не відображає дійсні обставини справи.

В обґрунтування зазначає, що відповідно до ст.35 ЗУ Про Національну поліцію у працівників патрульної поліції не було жодних підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_1 та в подальшому жодних підозр, що в нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Аргументує тим, що лише після отримання інформації із системи АРМОР про притягнення ОСОБА_1 в минулому до відповідальності, поліцейські намагаючись відшукати заборонені речі, предмети або засоби вчинили несанкціонований обшук, сподіваючись передати матеріал про кримінальне правопорушення і зрозумівши, що заборонених речей, засобів чи предметів у нього не має, вирішили хоча б скласти протокол.

При цьому, вони не роз`яснили ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан сп`яніння належним чином, права та обов`язки, наслідки відмови від проходження такого огляду в медичному закладі та не вручили направлення для проходження огляду, що чітко вбачається з відеозаписів. Тобто, на переконання сторони захисту, вказані протиправні дії поліцейських мали явний характер переслідування за правопорушення, що вчинялися ОСОБА_1 раніше, що є недопустимим та узгоджується із правовою позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду викладеною у постанові від 23.07.2021 року (справа №136/651/21).

Крім того, зазначає, що рапорт працівника поліції не може вважатися доказом у справі, оскільки в ньому не зазначено причину зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 та сам рапорт навіть не підписано, а тому невідомо ким, коли і кому він складався, і хто доповідав інформацію про безпідставну зупинку автомобіля ОСОБА_1 .

Також вказує, що поліцейськими навіть не було здійснено затримання автомобілю, яким керував ОСОБА_1 , що додатково свідчить про факт відсутності у нього ознак жодного сп`яніння.

Водночас, звертає увагу, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи та в оскаржуваній постанові не визначився за відмову від проходження якого огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння винен ОСОБА_1 , оскільки зазначив, що судом було встановлено, що ОСОБА_1 винний у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Машошина А.О. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 342051; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; постанову серії БАД № 792604; рапорт та диск з відеозаписом з боді-камери.

Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

За матеріалами справи ОСОБА_1 заперечував свою вину, як під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року серії ААД №342051 (а.с.1) вбачається, що 04.05.2023 року о 18:15 на пр. Металургів керував тз з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в міській лікарні водій відмовився під запис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зафіксовано Не винен. Крім того, зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана, що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: порушення мови та координації рухів, почервоніння очей відмовився від проходження.

Згідно направлення на огляд водія з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.05.2023 року (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення до Міської лікарні №1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №792604 від 04.05.2023 року (а.с.4) на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно документа (без назви, дати складання, зазначення особи, яка його склала та її підпису) (а.с.5) вбачається, що 04.05.2023 року о 18:15 год. по пр. Металургів, під час несення служби поліцейськими СРПП ВП №1 Кам`янського РУП було зупинено автомобіль ВАЗ2104, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло та на законну вимогу пройти медичне обстеження в закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку на встановлення стану сп`яніння відмовився під відеозапис на поліцейську боді-камеру. За порушення вимог п.2.5 ПДР у відношенні водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ААД №342051 за ч.1 ст.130 КУпАП та розглянуто справу за ч.1 ст.126 КУпАП через відсутність страхового полісу цивільно-правової відповідальності.

Крім того, судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які містяться у 6 файлах на одному компакт-диску, долученому до матеріалів справи (а.с.6).

Так з відеофайлу 1820X304713_004713 тривалістю 00:00:00 00:10:00 вбачається, як працівники патрульної поліції на службовому автомобілі по ґрунтовій дорозі посеред лісосмуги їхали позаду автомобіля ВАЗ2104 білого кольору, а потім та за допомогою світлових маячків червоного кольору почали його зупиняти. Після зупинки із салону автомобіля вийшли водій, пасажир, а поліцейський запитав у водія як там у нього із документами, чи все в порядку, на що останній відповів, що так та надав для огляду паспорт та тимчасове посвідчення водія, оскільки пару тижнів тому на нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, яким займається захисник. Далі, поліцейський під час перевірки особи водія ОСОБА_1 за допомогою планшету почав розпитувати у нього коли його позбавили права керування, на що останній відповів, що ще не позбавили, так як не суду не було. Через 20 секунд ОСОБА_1 запитав у поліцейського в чому справа, чи щось не так з документами, на що отримав відповідь, що його перевіряють. Після чого, поліцейський ще раз попрохав для огляду у водія тимчасове посвідчення, яке досконало перевіряв із паспортом та даними відображеними на планшеті, а потім попрохав надати поліс страхування, під час перевірки якого було встановлено, що він вже місяць як недійсний.

Потім, поліцейський почав запитувати у водія ОСОБА_1 чи має він із собою заборонені предмети, на що він відповів, що ні, а потім почав проводити огляд його чоловічої сумочки (барсетки) та кишень, а також детальний огляд речей і документів пасажира.

З відеофайлу 2820X304713_004713 тривалістю 00:00:00 00:10:00 вбачається, як один з поліцейських продовжує проводити детальний огляд речей і документів пасажира, а інший переглядає телефон водія ОСОБА_1 , який перебував у руках водія. Після чого, ОСОБА_1 запитав у поліцейського, ну що там з паспортом, на отримав відповідь, що на нього будуть складати постанову за відсутність страховки. Через декілька хвилин поліцейський тримаючи у руках документи ОСОБА_1 запитав у нього чи вживав він сьогодні які-небудь заборонені речовини, на що останній відповів, що ні. Потім поліцейський запитав у водія чи готовий він проїхати у міську лікарню, оскільки у нього вигляд вообще, на що той відповів, що ні, він цілий день відробив, а тому має змучений вигляд. Після чого, ОСОБА_1 пішов до свого автомобіля, щоб зателефонувати адвокату, а поліцейський повідомив пасажиру, що у нього є підозри, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а потім почав заповнювати постанову.

Надалі, після того, як ОСОБА_1 поговорив по телефону, він підійшов до автомобілю поліцейських, які йому повідомили, що оскільки є підозри, то йому потрібно проїхати до міської лікарні для огляду, на що він відповів, що раніше на нього вже складали протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та він в нього немає ні часу, ні бажання їхати до лікарні. На вказані слова, поліцейський вказав водієві, що він сам знає свою проблему та краще б за кермо сів інший водій.

Іншими відеофайлами зафіксовано процедуру складання відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП та протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, після завершення чого його було ознайомлено зі змістом протоколу та надано його копію.

Отже, зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, мають суперечності, оскільки в протоколі, всупереч вимог ст.256 КУпАП не зазначено особу, яка вчинила адміністративне правопорушення та місце вчинення правопорушення (лише вказано вулицю), а із доданих до протоколу відеозаписів неможливо встановити з ознаками якого саме сп`яніння алкогольного чи наркотичного керував транспортним засобом ОСОБА_1 , а також, що йому було роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, які відповідно до приписів ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 мають різні процедури проведення, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року серії ААД №342051 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Крім того, не є належним та допустимим доказом і рапорт (а.с.5), на який послався суд першої інстанції, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в ньому не зазначено особи, яка його склала, її підпису, а також дати його складання, на що слушно вказує захисник в поданій апеляційній скарзі.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 маючи ознаки наркотичного сп`яніння керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначений законом спосіб. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обгрунтованими.

Водночас, апеляційний суд констатує, що оскаржувана постанова місцевого суду не відповідає вимогам ч.2 ст.283 КУпАП, оскільки у вступній частині постанови суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, тоді ж як у мотивувальній частині своєї постанови, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто зовсім іншого, аніж зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №342051 (а.с.1), у зв`язку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Машошиної А.О. підлягає задоволенню, а постанова судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Машошиної Альони Олегівни задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2023 рокупро визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО