Справа № 159/2281/23 Провадження №33/802/417/23 Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Русинчук І. І., захисника Ковальчука В. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий на крохмальному заводі «ВИМАЛ» м. Чернігів, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30.04.2023 року о 12 год. 35 хв., в м. Ковелі на вул. Фестивальна, 15, керував транспортним засобом «Honda Acord», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису, а саме - бодікамери 475401 та 475402, за допомогою «Alcotest Drager 6820 ARНК-0505». Результат огляду 0,46% проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді Лазар Л. А. подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржену постанову незаконною, постановлену із порушенням норм матеріального права та без належної оцінки доказів у справі. Вважає, що на момент зупинки його транспортного засобу він перебував у тверезому стані та без жодних ознак алкогольного сп`яніння. На підтвердження вказаних обставин посилається на проходження огляду самостійно в медичному закладі, результат якого встановив, що ОСОБА_1 тверезий. Звертає увагу, що звернувся до медичного закладу одразу після завершення оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, та затримка у часі пов`язана з недосконалістю внутрішніх адміністративних процедур у медичному закладі. У зв`язку з наведеним переконаний, що результати огляду у медичному закладі є достовірними, та такими, які повністю спростовують факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Просить постанову судді Ковельського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року скасувати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника адвоката Ковальчука В. С., який підтримав апеляційну скаргу, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі-Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно із ч. 3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №241799 від 30.04.2023; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою спеціального приладу Драгер (результат тесту 0,46 проміле); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6914382 від 30.04.2023 року; зобов`язанням про відсторонення від керування транспортним засобом; відеозаписом нагрудної бодікамери з місця події від 30.04.2023 року, іншими матеріалами справи.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського, який значиться як додаток до протоколу та з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 , з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення. Поміж тим, факт вживання алкогольних напоїв напередодні події (зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції), згода з результатом проведеного огляду на місці зупинки підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , які він надав під час документування правопорушення, та які зафіксовані на відеозаписі.

Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з результатом спеціального технічного приладу Драгер 0,46 проміле ОСОБА_1 був згідний.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 , зафіксована відеозаписом вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.

Своїм підписом ствердив свою згоду з результатом проведеного огляду в роздруківці приладу Драгер, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Відтак, процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання, стверджується сукупністю належних та допустимих доказів.

Голослівними, на переконання апеляційного суду, є доводи апелянта про перебування у тверезому стані під час зупинки його транспортного засобу працівниками поліції.

Також апеляційний суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 щодо відсутності у нього ознак сп`яніння, що на думку апелянта, підтверджується результатами самостійно пройденого огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі Ковельського МТМО, оскільки таке дослідження проведено всупереч вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями п. 9 р. 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення медичного огляду.

Як вбачається з вищенаведених правових норм, законодавцем встановлені імперативні вимоги до процедури проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я водіями; такий огляд має бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин після встановлення ознак сп`яніння. Даний правовий механізм забезпечує достовірність результатів проведеного медичного огляду.

Отже, висновок про проходження ОСОБА_1 огляду поза межами визначеного часового періоду є недопустимим доказом, який не спростовує його винуватість у вчиненні порушення вимог п.2.9а ПДР України.

Проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в Ковельському МТМО здійснено не у встановленому порядку, за умов, які не гарантують достовірність результатів такого огляду, а тому не ставлять під сумнів правильність висновку судді місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для скасування оскарженої постанови, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Поміж тим, при вирішенні питання про визначення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч. 1 ст.130 КУпАП, вважає, що адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні тяжкості скоєного протиправного діяння.

Ураховуючи зазначене вище та зібрані у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, доходжу висновку про законність оскарженої постанови судді від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, з наведених у ній мотивів.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2023 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук