ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1509/23 Справа № 191/3504/22 Суддя у 1-й інстанції - Окладнікова О. І. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Рощупкіна С.В. на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року водій ОСОБА_1 17 листопада 2022 року о 16:30 год. в м.Гуляйполе по вул. Шевченка керував мопедом Suzuki Lets2, без реєстраційного номера, з ознаками алкогольного сп`яніння млява мова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та постановити нову, якою адміністративне провадження направити за підсудністю до Заводського районного суду м.Запоріжжя.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказує, що справу було розглянуто за відсутності учасників, про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 05 червня 2023 року під час ознайомлення з матеріалами іншої справи, яка містила роздруківку оскаржуваної постанови.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що справу було розглянуто з порушенням територіальної підсудності, чим також було порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, а також конституційні норми, які забезпечують кожній особі право на професійну правничу допомогу.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Рощупкін С.В. у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, від захисника надійшла заява про розгляд справи за відсутності учасників, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 23 березня 2023 року за відсутності учасників справи. Матеріалами справи не спростовано доводи захисника про те, що про наявність оскаржуваної постанови стало відомо 05 червня 2023 року, оскільки відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 чи його захисником копії оскаржуваної постанови, апеляційна скарга подана 29 червня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності учасників та в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 чи його захисником копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, установлених судом та викладених у постанові, а також кваліфікація його діянь за ч. 1 ст. 130 КУпАП у апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до вимог КУпАП апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі захисника про порушення територіальної підсудності під час розгляду справи, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ст. 276 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як слідує з матеріалів справи місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вул. Шевченка м.Гуляйполе Запорізької області, що підпадає під юрисдикцію Гуляйпільського районного суду Запорізької області.

Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року.

Розпорядженням Верховного Суду від 10 березня 2022 року №4/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України Про судоустрій та статус суддів, враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, що підсудні Гуляйпільському районному суду Запорізької області, на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Розпорядженням Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №4/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України Про судоустрій та статус суддів, з метою забезпечення доступу до правосуддя, дотримання строків під час розгляду справ внесено зміни, зокрема, до розпорядження Верховного Суду від 10 березня 2022 року №4/0/9-22, визначивши територіальну підсудність судових справ Гуляйпільського районного суду Запорізької області за Заводським районним судом м.Запоріжжя.

Як слідує з матеріалів справи на час вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали протоколу дійсно вже не були підсудні Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Разом з тим, як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду захисником не було вказано, яким чином вказане порушення вплинуло на законність та обгрунтованість судового рішення, враховуючи те, що останній в апеляційній скарзі не оскаржує висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, установлених судом та викладених у постанові, кваліфікацію його діянь за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 стягнення.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20, а також у рішенні ЄСПЛ у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року.

Враховуючи викладене, порушення територіальної підсудності під час розгляду справи, на переконання апеляційного суду, не є істотним порушенням вимог КУпАП та не тягне за собою скасування оскаржуваного судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як про це просив в апеляційній скарзі захисник.

Не встановлено під час апеляційного перегляду і порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Рощупкіну С.В. строк на апеляційне оскарження постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Рощупкіна С.В. залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот