Справа № 139/562/23
Провадження № 3/139/297/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року смт Муровані Курилівці Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , проживає в незареєстрованому шлюбі з колишньою дружиною ОСОБА_2 , на утриманні неповнолітня дочка, особи з 3 групою інвалідності, громадянина України,

У С Т А Н О В И Л А:

Щодо ОСОБА_1 направлено до суду протокол серії ВАВ № 185465 від 04 серпня 2023 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 20 липня 2023 року близько 15-ої години за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки - колишньої дружини ОСОБА_2 насильство психологічного характеру (ображав нецензурною лайкою та поводив себе агресивно, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства.

ОСОБА_1 не визнав себе винним за таким звинуваченням і пояснив: Він має спільну із ОСОБА_2 дочку, якій виповнилося 15 років. У 2015 році було припинено шлюб між ним і ОСОБА_2 і три роки він проживав окремо від неї. У 2018 році вони відновили подружні стосунки і з тих пір знову проживають як чоловік та дружина. Дружина періодично виїжджає на заробітки у м. Київ, а він веде домашнє господарство, займається ремонтом та благоустроєм домоволодіння, вихованням дочки. По приїзду додому дружина часто висловює своє невдоволення з того, що він ніде не працює. З цього у них постійно виникають сварки. ОСОБА_3 має нестриманий характер, під час сварки одразу підвищує голос і переходить на нецензурну лексику. Він у своєму лексиконі не має нецензурних слів, а під час сварки лише міг сказати, що "сама така".

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, між колишнім подружжям ОСОБА_4 взагалі була відсутня 20.07.2023 за адресою АДРЕСА_1 ).

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, на ствердження факту події вміненого правопорушення суду надано, зокрема:

протокол серії ВАВ № 185465 від 04.08.2023 про адміністративне правопорушення; рапорт від 21.07.2023 старшого інспектора-чергового Могилів-Подільського РВП Гуліча В.П. про реєстрацію заяви ОСОБА_2 , протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.07.2023, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та сусіда ОСОБА_5 .

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року (справа № 489/4827/16-а), рапорт працівника поліції не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

Крім того, такий рапорт є процесуальним документом який лише фіксує факт отримання повідомлення від заінтересованої особи, і не обов`язково у ньому викладено інформацію, яка відповідає дійсності. Така інформація має бути перевірена уповноваженою особою поліції.

Таким чином, доказами протиправної поведінки ОСОБА_1 , наслідками якої стало складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 185465 від 04.08.2023, є лише пояснення особи, яку сторона обвинувачення називає потерпілою, та її заява про вчинення щодо неї напередодні образи.

Натомість з письмових пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_2 сама спровокувала сварку та ображала ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Тож, враховуючи вищезазначене, не вбачаю можливості самостійно встановити факт події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення лише на підставі заяви і пояснень потерпілої сторони без будь-яких інших належних і допустимих доказів.

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про подію вміненого правопорушення 14 серпня 2020 року, а інші докази, спростовують такий факт.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами подію вчинення ОСОБА_1 о 15-ій годині 20 липня 2023 року домашнього насильства відносно своєї дружини (шлюб припинений) ОСОБА_2 .

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 221, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: ____________