Провадження №: 3/755/4877/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Старовойтова С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 156 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04 липня 2023 року об 11 годині 45 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 25, здійснила торгівлю тютюновими виробами з рук у невстановленому місці.

Крім того, ОСОБА_1 08 липня 2023 року о 15 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 23-А, здійснила торгівлю тютюновими виробами з рук у невстановленому місці.

Також, ОСОБА_1 09 липня 2023 року о 14 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 23-А, здійснила торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Крім того, ОСОБА_1 14 липня 2023 року о 16 годині 10 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 25, здійснила торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Також, ОСОБА_1 20 липня 2023 року о 12 годині 40 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 25, здійснила торгівлю тютюновими виробами з рук у невстановленому місці.

У судове засідання ОСОБА_1 двічі не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 КУпАП, передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 КУпАП, передбачена відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Крім того, частиною 4 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 здійснила торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку та торгівлю тютюновими виробами з рук у невстановленому місці, тобто вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Між тим, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить жодних доказів того, що ОСОБА_1 було протягом року піддано адміністративному стягненню за дії, передбачені частиною першою чи третьою статті 156 КУпАП, у той же час протоколи про адміністративні правопорушення складено за ч. 4 ст. 156 КУпАП, а тому суд вважає за необхідне кваліфікувати дії ОСОБА_1 саме за ч. 1 та ч. 3 ст. 156 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на неї має бути накладено стягнення у виді штрафу з конфіскацією предметів торгівлі.

Між тим, у матеріалах суду відсутні жодні відомості щодо вилучення у ОСОБА_1 виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, та розміру такої виручки, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання про її конфіскацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом /посадовою особою/, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Крім того, згідно ст. 40? КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами і доповненнями).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 40?, 156, 252, 283-285, 289, 294, 303 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 156 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 6 800 /шість тисяч вісімсот/ гривень з конфіскацією предметів торгівлі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: