Номер провадження 33/816/506/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за те, що 02 грудня 2022 року, о 12 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , він вчинив домашнє насильство відносно сина ОСОБА_2 , а саме: в ході сварки ображав останнього лайкою, принижував і своїми діями міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

В обґрунтування поважності пропущеного строку, ОСОБА_1 посилається на те, що про постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми він дізнався, коли отримав лист-повідомлення від 26 грудня 2022 року, із зазначеними реквізитами та інформацією про те, що необхідно сплатити штраф та судовий збір. Він звернувся із відповідною заявою до суду і 30 грудня 2022 року отримав копію постанови від 20 грудня 2022 року, після ознайомлення з якою, вважаючи її незаконною, звернувся, разом зі своїм захисником, з апеляційною скаргою. У зв`язку з тим, що звернення до апеляційного суду було поза межами встановлено законом строку, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявлено не було, подану ним та його захисником Юшкевич Є.Ю. спільну апеляційну скаргу на рішення судді суду першої інстанції постановою Сумського апеляційного суду від 19 січня 2023 року, було повернуто. Про зазначену постанову він дізнався лише 25 травня 2023 року під час ознайомлення з матеріалами справи в Ковпаківському районному суді м. Суми.

ОСОБА_1 просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції від 20 грудня 2022 року поважними та поновити йому вказаний строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року та закрити провадження по справі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд взагалі його не повідомив належним чином про дату та час розгляду даної справи, чим насамперед, порушив його право на захист, і саме з цих об`єктивних причин він не з`явився до Ковпаківського районного суду м. Суми в судове засідання для надання пояснень з приводу того, що не був ознайомлений та не підписував складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №770490 від 09 грудня 2022 року, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, в порушення ч. 4 ст. 259 КУпАП, йому роз`яснені не були.

При цьому, апелянт в повному обсязі заперечує ті обставини, що саме в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, у постанові судді зазначено, що 02 грудня 2022 року о 12 год. 00 хв. він вчинив домашнє насильство відносно сина ОСОБА_2 , а саме: в ході сварки ображав останнього лайкою, принижував і своїми діями міг завдати шкода психічному здоров`ю потерпілого, що, фактично, не відповідає дійсності. Він мешкає в одному будинку разом із своєю дружиною, донькою ОСОБА_3 , якій встановлено відповідний діагноз хвороби і згідно рекомендацій лікарів, їй потрібна тиша та спокійна оточуюча атмосфера. Він як батько, турбується про доньку та доглядає за нею.

Насправді, впродовж майже п`яти років, конфлікти та сварки влаштовує його син - ОСОБА_2 , він ( ОСОБА_1 ) неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами щодо вчинення його сином правопорушень, у зв`язку з чим останнього неодноразово визнавала винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, на підставі поданих ним заяв, відносно його сина - ОСОБА_2 були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000631 від 03 березня 2019 року та № 0000572 від 28 липня 2022 року.

Апелянт вказує, що 02 грудня 2022 року він не вчиняв ніякого домашнього насильства і психологічній формі відносно свого сина ОСОБА_2 і його вина матеріалами справи, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, взагалі не доведена, і оскільки зазначене суддею при прийнятті рішення враховано не було, вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводів клопотання щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, позицію ОСОБА_1 , який просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді та задовольнити подану ним апеляційну скаргу, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а згідно п. 2 і п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , при цьому, на спростування доводів останнього про те, що копію рішення від 20 грудня 2022 року він отримав 30 грудня 2022 року, матеріали даної справи доказів не містять.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_1 та його захисником Юшкевич Є.Ю. було спільну апеляційну скаргу на рішення судді постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року, яку, постановою Сумського апеляційного суду від 19 січня 2023 року, було повернуто. При цьому, на спростування доводів ОСОБА_1 стосовного того, що про зазначену постанову він дізнався лише 25 травня 2023 року під час ознайомлення з матеріалами справи в Ковпаківському районному суді м. Суми, матеріали справи, також, доказів не містять.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Що стосується висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції вищезазначені вимоги закону дотримані не були, і розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , суддя не впевнився, що наявними в матеріалах доказами доводиться його вина у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що визнаючи ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя суду першої інстанції зазначав, що вина останнього підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 770490 від 09 грудня 2022 року, формою АРМ 102; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09 грудня 2022 року та письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 770419 від 07 грудня 2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що останній 02 грудня 2022 року, близько 12 години, за адресою: АДРЕСА_1 , він вчинив домашнє насильство відносно сина ОСОБА_2 , а саме: в ході сварки ображав останнього лайкою, принижував і своїми діями міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Щодо зазначених обставин працівниками поліції був допитаний ОСОБА_2 , який вказував на те, що його батько - ОСОБА_1 , відносно нього вчиняв сварку, в ході якої ображав та принижував його та його дружину, висловлювався нецензурною лайкою та виганяв його з будинку. Також, ОСОБА_2 вказував, що такі сварки його батько вчиняє постійно та систематично.

Проте, на думку апеляційного суду, зазначених доказів для висновку, що ОСОБА_1 вчинив саме домашнє насильство, недостатньо, і вважати, що у даному випадку його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП доведена матеріалами справи, підстави відсутні, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що працівники поліції з приводу повідомлених ОСОБА_2 подій, був опитаний сам ОСОБА_1 , як і відсутні докази того, що останній був присутній при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. З вказаного протоколу вбачається лише те, що при його складанні були присутні ОСОБА_2 та свідки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і останні засвідчили своїм підписом те, що ОСОБА_1 від пояснень та підпису відмовився. Однак, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як щодо обставин, які стали підставою для складання в їх присутності вказаного протоколу відносно ОСОБА_1 , так і щодо відмови останнього від підписання вказаного протоколу, в матеріалах справи відсутні.

Неврахування суддею вищезазначених обставин свідчить про те, що вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За наявності того, що беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні вказаного правопорушення зібрано не було, а сукупність наявних у справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та дійти беззаперечного висновок про вчинення останнім неправомірних дій відносно ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає за необхідне постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн., скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.