Справа №449/741/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 м. Перемишляни

Суддя Перемишлянського районного суду Львівської області Гуняк О.Я., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни Львівської області адміністративні матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області НП України про вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно адміністративного матеріалу, який надійшов на адресу Перемишлянського районного суду Львівської області, ОСОБА_1 , 17.06.2023 р. о 09 год. 09 хв. в м.Перемишляни по вул.Центральна, 10, будучи власником транспортного засобу «Рено Доккер», номерний знак « НОМЕР_1 », передала керування (особі) водію ОСОБА_2 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП. адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила провадження у справі про притягнення її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення з підстав зазначених у поданих нею письмових пояснення.

Згідно поданих письмових пояснень, ОСОБА_1 не погоджується з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №279505 від 17.06.2023 року, оскільки транспортний засіб «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_1 », є спільною сумісною власністю її та її чоловіка ОСОБА_2 , оскільки він був придбаний під час їхнього подружнього життя, що підтверджується копіями наданих свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 30.08.1997 року, у зв`язку із чим вважає, що її чоловік має таке ж право користування вищезазначеним транспортним засобом як і вона. Звертає увагу, що вона не має посвідчення водія та не вміє керувати транспортним засобом, а їхнім спільним транспортним засобом «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_1 », керує, обслуговує, здійснює поточні ремонти (користується і володіє) лише її чоловік. Окрім цього, наголошує, що на її чоловіка ОСОБА_2 , того ж дня 17.06.2023 року, було складено протокол серії ААД №016638 від 17.06.2023 року за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Вважає, що факт керування її чоловіком транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння жодними доказами не встановлено. Стверджує, що її чоловік 17.06.2023 року не перебував та не керував транспортним засобом «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_1 »,в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пп. «г» п. 2.9 КУпАП, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Згідно з ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії «водій» керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.

Як вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 30.08.1997 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , був укладений шлюб 30.08.1997 р. Після одруження дружині присвоєно прізвище - « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.04.2018 р., власником транспортного засобу «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_1 », є ОСОБА_1 .

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №016638 від 17.06.2023 року на ОСОБА_2 , 17.06.2023 року, складено протокол серії ААД №016638 від 17.06.2023 року за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відмовою від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи зазначене, слід наголосити, що матеріали справи, не містять жодних доказів, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_1 транспортного засобу «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_1 », своєму чоловікові ОСОБА_2 .

Більше того, слід зазначити, що ОСОБА_2 , має повне право володіти та користуватися транспортним засобом «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_1 », без погодження чи згоди дружини - ОСОБА_1 , оскільки такий транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя.

Окрім цього слід наголосити, що ОСОБА_1 , не була та не є водієм транспортного засобу «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_1 », оскільки остання не отримувала посвідчення водія.

Матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, що в ОСОБА_1 , працівниками поліції вилучалось посвідчення водія, чи видавався тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, сумніви щодо обвинуваченої особи слід тлумачити на її користь.

Таким чином не можуть бути належними та допустимими докази, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Отже, коли вина особи не доведена належними доказами, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя надавши їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступені спростування обставин, що характеризують діяння ОСОБА_5 , прийходжу до висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 247, 283, 284, КУпАП ,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Гуняк Олександра Ярославівна