Справа №: 646/3624/23
Провадження № 3/646/1729/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

14.08.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді Глоби М.М.,

за участю законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта базова загальна середня, учня 3 курсу ХМТФК ім. Морозова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , іден. код: НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18.07.2023 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов матеріал, який містить протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 517847 від 02.07.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_2 02.07.2023 року о 20 год. 26 хв. в м. Харкові, по вул. Драгомирівська, буд. 10/1, керував транспортним засобом ИЖ «ЮП5К», держаний номер НОМЕР_2 , без вдягнутого мотошолома та не маючи права керування таким транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.3 Г, 2.1 А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 за участі законного представника ОСОБА_1 , надав пояснення, в яких зазначив, що 02.07.2023 року рухаючись на мопеді ИЖ «ЮП5К», держаний номер НОМЕР_2 по вул. Драгомирівська, буд. 10/1 у м. Харкові, він був зупинений працівниками поліції, яким під час спілкування повідомив, що він є неповнолітнім. В результаті чого, працівниками патрульної поліції був складений адміністративний протокол відносно нього за ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП без присутності законного представника. Вважав, що при складанні вказаних протоколі, працівниками поліції були порушені його права на захист.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу. Однак, у разі вчинення вказаною особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, така особа підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах, але з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 221 КУпАП, суддям районних судів підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу серії ААД № 517847 від 02.07.2023 року, ОСОБА_2 , ставиться в провину порушення вимог п. п. 2.3 Г, 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 517847 від 02.07.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_2 02.07.2023 року о 20 год. 26 хв. в м. Харкові, по вул. Драгомирівська, буд. 10/1, керував транспортним засобом ИЖ «ЮП5К», держаний номер НОМЕР_2 , без вдягнутого мотошолома та не маючи права керування таким транспортним засобом відповідної категорії.

Крім того, матеріали справи містять копію протоколу серії ААД №517848 від 02.07.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП (а.с.4).

Зі змісту складеного працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що працівник поліції встановив особу ОСОБА_2 , а відповідно був обізнаними про той факт, що він є неповнолітнім.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 пояснив, що працівник поліції встановив його особу відразу після зупинки мопеду.

При цьому, встановивши вік особи ОСОБА_2 , в порушення ст. 33 Закону України «Про національну поліцію», яка передбачає можливість проведення опитування неповнолітніх тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога, та в порушення ст. 270 КУпАП, згідно з якою інтереси неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мають право представляти її законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники), працівником поліції складені протоколи про адміністративні правопорушення, а також відібрані пояснення від неповнолітнього у відсутності його законного представника або педагога, що є суттєвим порушенням права неповнолітнього на захист, що в свою чергу свідчить про недопустимість вказаних доказів, як таких, що отримані з порушенням визначеного законом порядку, з порушенням права неповнолітнього на захист.

З дослідженого судом під час розгляду справи відеозапису подій з нагрудних відеореєстраторів поліцейських від 02.07.2023 року вбачається, що при складанні вказаного протоколу законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 не залучався.

Фактично всі докази по справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , рапорт складений працівником поліції, відеозапис подій свідчать про те, що вказаний протокол був складений у відсутності законного представника неповнолітнього, а отже з порушенням права останнього на захист.

Інших доказів, які б підтверджували факт присутності законного представника ОСОБА_2 , на місце оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, суду не надано.

На переконання суду, за вказаних обставин, з урахуванням тверджень законного представника ОСОБА_1 , щодо складення матеріалу про адміністративне правопорушення за відсутності законного представника неповнолітнього, суд приходить до висновку про не доведення перед судом факту дотримання прав неповнолітнього на захист при складенні матеріалу про адміністративне правопорушення.

Наведені обставини вказують на порушення прав неповнолітнього ОСОБА_2 , на захист та роблять недопустимими докази у справі, як вказаного протоколу, пояснень неповнолітнього, так і інших доказів, виходячи з правил «отруйного дерева» у доказуванні.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_2 , «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Вовчанський районний суд Харківської області.

Суддя