Справа № 351/116/23
Провадження № 33/4808/359/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І. .
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Хоптія М.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Петрички О.Є. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 15.01.2023р. біля 01.55 год. в смт. Заболотів по вул. Відродження, 2, Коломийського району керував транспортним засобом марки "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Петричка О.Є. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду не відповідає вимогам закону

Захисник посилається на те, що судом розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 , що є порушенням його прав на справедливий суд та прийняття участі у розгляді справи. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибуття в судове засідання, однак суд всупереч вимогам ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності правопорушника.

Звертає увагу на те, що жодних підстав для поспішного розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не було, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено 15.01.2023 року і у відповідності до вимог ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено протягом 1 року з дня його вчинення.

Зважаючи на наведене, вважає, що постанова суду підлягає скасуванню. Просить скасувати постанову суду щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

До початку розгляду справи адвокат Либовка А.В. в інтересах ОСОБА_1 подала доповнення до апеляційної скарги. Зазначила, що 24.04.2023 року було укладено договір про надання правової допомоги №37-2023 ОСОБА_1 . Сторона захисту зазначила, що не погоджується із постановою суду через порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що працівники поліції не мали підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , водію не було повідомлено причини зупинки, що є порушенням закону та підтверджується долученими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

За таких обставин вважає, що за відсутності законної підстави для зупинки транспортного засобу всі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний виконувати, а тому вимога працівників поліції щодо ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння є незаконною, а тому останній правомірно відмовився від проходження відповідного огляду. Всі документи, що були складені щодо ОСОБА_1 вважає недопустимими та неналежними доказами у справі.

Також, адвокат Либовка А.В. наголошує на тому, що долучені відеозаписи, всупереч вимогам законодавства, не здійснювались безперервно. Звертає увагу, що наявні 11 файлів записів з двох нагрудних камер, проте жодна з камер не містить повного запису події та фіксування правопорушення. Звертає увагу на те, що відсутній запис події майже протягом двох годин з 02.14 год. до 04.04 год. Запис з другої нагрудної камери працівника поліції не зафіксував події з 04.35 год. до 04.58 год. Окрім того, відеозаписи містять дані присутності двох свідків при складанні протоколу, однак не містять запису їх присутності під час зупинки транспортного засобу. Таким чином, відеозаписи є переривчастими, а тому є неповними для відтворення всіх фактичних обставин події, що дає підстави для визнання їх недопустимим та неналежними доказами у справі.

Також, правопорушник ОСОБА_1 до початку розгляду справи в апеляційній інстанції подав клопотання про визнання направлення на огляд водія транспортного засобу та визнання огляду особи на стан сп`яніння щодо нього недійсним, просить скасувати постанову суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт наголошує на тому, що постановою Рожнятівського районного суду від19.01.2023 року провадження щодо нього за ст.122-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки «жодних порушень пов`язаних із не зупинкою 15.01.2023 року на вимогу працівників патрульної поліції судом не встановлено».

ОСОБА_1 в поданому клопотанні зазначив, що 15.01.2023 року о 04.10 год. не здійснювалось керування транспортним засобом Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 , на місці складання протоколу даний транспортний засіб був відсутній, про що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зазначає, що свідками складання протоколу були також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яких умисно не зазначено в протоколі та яких суд не допитав при розгляді справи. Вказує, що даним автомобілем він не керував з 02.05 год., а його особу фактично було встановлено за місцем роботи, зателефонувавши на мобільний телефон близько 03 год. до місця складання протоколу його доставили працівники поліції по причині наявності конфлікту нібито з`їзду з місця зупинки і у зв`язку із погрозами останніх повідомити дані обставини його керівництву про невиконання ним вказівок патрульної поліції.

Повідомляє, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння він не керував, а дії працівників поліції грубо суперечать вимогам Інструкції, яка визначає процедуру огляду водіїв на визначення стану сп`яніння.

ОСОБА_1 просить викликати в судове засідання та допитати свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та працівників патрульної поліції, які причетні до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №351241.

Крім того, правопорушник просить витребувати відомості про прилад Драгер, яким нібито мали намір проводити огляд,а саме: сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Просив долучити до матеріалів справи постанови судів, які на його думку, є важливими для розгляду даної справи.

Правопорушник ОСОБА_1 просив долучити до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 14.06.2023 року укладеною між ним та адвокатом Хоптієм М.В., витяг з Єдиного реєстру адвокатів України та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видане адвокату Хоптію М.В.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Хоптій М.В. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стверджували, що ОСОБА_1 не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп, оскільки не керував транспортним засобом. Звертають увагу на те, що вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута працівниками поліції незаконно, в порушення вимог відповідної Інструкції, через більш ніж дві години після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги із доповненнями, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Петрички О.Є., Либовки А.В. апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

В своїй апеляційній скарзі сторона захисту ОСОБА_6 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі правопорушника за наявності поданого ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи по причині неможливості прибуття в судове засідання, чим порушив його права.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перевіряючи доводи сторони захисту, апеляційний суд також виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до Снятинського районного суду для розгляду 19.01.2023 року.

В матеріалах справи наявне клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Петрички О.Є. про ознайомлення з матеріалами справи, яке зареєстроване судом 10.02.2023 року та, з якими захисник ознайомився та отримав копію диску, про що свідчить власноручний підпис адвоката Петрички О.Є. (а.с.10). до поданого клопотання захисником додано ордер на надання правничої допомоги Тріщу С.П. серії АТ №1024845 від 10.02.2023 року (а.с.11).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні клопотання адвоката Петрички О.Є. про відкладення розгляду справи, розгляд яких судом призначався на 17.02.2023 року у зв`язку із неможливістю прибуття в судове засідання ОСОБА_1 у зв`язку із сімейними обставинами (а.с.12); 03.03.2023 року у зв`язку із хворобою ОСОБА_7 та додано до клопотання медичний висновок №В356-ТРЗЕ-25С3-ХРН8 від 02.03.2023, а також довідку сімейного лікаря ОСОБА_8 від 02.03.2023 року про те, що відкрито медичний висновок про тимчасову непрацездатність щодо ОСОБА_1 з 02.03. 06.03.2023 року (а.с.13, 14, 15); на 23.03.2023 року адвокат вказав причину неможливості прибуття ОСОБА_1 в судове засідання захворювання на ковід та долучив до клопотання довідку від сімейного лікаря від 12.03.2023 року (а.с.19-20); на 06.04.2023 року причиною неявки ОСОБА_1 адвокат вказав сімейні обставини (а.с.21). В поданих стороною захисту клопотаннях про відкладення розгляду справи за неможливістю прибуття в судові засідання правопорушника ОСОБА_1 , адвокат вказував на те, що ОСОБА_1 не визнає вину у вчиненні правопорушенні, бажає особисто приймати участь у розгляді справи та давати пояснення, але на вказані дати призначення справи до розгляду останній немає змоги з`явитись з різних на те підстав.

Апеляційний суд наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутнє жодне клопотання подане правопорушником ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, розгляд яких призначався на 17.02.2023 року, 03.03.2023 року, 23.03.2023 року та 06.04.2023 року.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника в судовому засіданні, який в судове засідання не з`явився, зазначивши про належне повідомлення про час та місце розгляду справи. судове рішення судом про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП прийнято за участю його захисника адвоката Петрички О.Є. Судом зазначено, що представник ОСОБА_1 адвокат Петричка О.Є. в судовому засіданні жодних пояснень щодо обставин справи суду не надав, а також не навів доказів невинуватості правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.22).

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду даної справи, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були прийняти належні заходи щодо забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника на учать у судовому засіданні щодо дозволяло організувати ефективний захист своїх прав та інтересів в суді.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що перевіривши доводи клопотання сторони захисту про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, з метою доступу особи до правосуддя, апеляційний суд, вважав за необхідне поновити пропущений строк стороною захисту та розглянути апеляційну скаргу по суті.

При цьому під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції забезпечено права ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні та отримання належного правового захисту, оскільки останній,будучи належним чином повідомлений про місце,день та час слухання справи,не виявив бажання з`явитися в судове засідання, а його інтереси в апеляційному суді представляє захисник Хоптій М.В.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»).

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України»).

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що в своїх доводах сторона захисту посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що судом належним чином не вмотивована постанова суду, а розгляд справи судом проведено без з`ясування всіх обставин справи, оскільки такі доводи спростовуються сукупністю обґрунтованих висновків, які наведені судом в мотивувальній частині ухваленого судом рішення.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд першої інстанції послався, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться зібраними матеріалами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 15.01.2023 року серії ААД № 351241; направленням на огляд водія транспортного засобу в медичний заклад з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Суд першої інстанції вказав, що із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Ауді- А6", був зупинений працівниками поліції в смт. Заболотів. Визнав, що вживав алкогольні напої та просив працівників поліції видалити відеозапис, який вони проводили при проведенні огляду, а також відмовився пред`явити документи, що посвідчують особу та на право керування транспортним засобом. При цьому, судом зазначено, що водій ОСОБА_1 втік від поліцейських, будучи при цьому відстороненим від керування транспортним засобом та не виконав вимогу про зупинку.

Суд першої інстанції зазначив про те, що з відеозаписів, переглянутих в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 о 04.51 год. відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. О 05.00 год. зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіривши сукупність доказів в справі, суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що сукупністю досліджених судом доказів поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №351241 від 15.01.2023 року водій ОСОБА_1 15.01.2023р. біля 01.55 год. в смт. Заболотів по вул. Відродження, 2, Коломийського району керував транспортним засобом марки "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою командиром взводу 2 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Циганчук І.І. та підписаний уповноваженою особою.

В протоколі зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із їх даними місця проживання та власноручними підписами свідків.

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення свідків, направлення в медичний заклад, відео з нагрудної камери 471517.

В протоколі зазначено про, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом ОСОБА_1 не видавався.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень.

У відповідних графах протоколу про ознайомленні ОСОБА_1 із його правами та зі змістом протоколу працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису. Однак в протоколі зазначено, що копію протоколу ОСОБА_1 отримав.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушницю, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Адвокат Либовка А.В. в доповненнях до апеляційної скарги наголошує, що наявні 11 файлів записів з двох нагрудних камер не містить повного запису події та фіксування правопорушення. Звертає увагу на те, що відсутній запис події майже протягом двох годин з 02.14 год. до 04.04 год. Запис з другої нагрудної камери працівника поліції не зафіксував події з 04.35 год. до 04.58 год. Окрім того, відеозаписи містять дані присутності двох свідків при складанні протоколу, однак не містять запису їх присутності під час зупинки транспортного засобуОтже, відеозаписи є переривчастими і неповними для відтворення всіх фактичних обставин події, що дає підстави для визнання їх недопустимим та неналежними доказами у справі.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки вони носять упереджений характер та суперечать усталеній судовій практиці.

Так, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, не порушують прав та свобод і дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис було здійснено за допомогою спеціального приладу персонального відеореєстратора працівника поліції, особливістю якою є фіксація інформації із зазначенням часу та дати в режимі циклічного відеозапису певної довжини, який зберігається в окремих файлах на картці пам`яті відеоприладу.

Таким чином, технічні особливості фіксації подій за допомогою відео реєстратора передбачають зберігання відео файлів у вигляді відеозапису певної довжини, що не впливає на можливість детально встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, відсутність відеозаписів протягом певного періоду часу пояснюється тим, що ОСОБА_1 залишив місце події всупереч вимогам поліцейських у зв`язку з чим фіксація припинилась до моменту прибуття ОСОБА_1 на місце події.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Долучений до матеріалів справи відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Апеляційним судом встановлено, що відеофіксація події розпочалась на місці події зупинки транспортного засобу марки "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 приблизно в 01 год.54 хв. 15.01.2023 року та якою зафіксовано факт надання ОСОБА_1 даних щодо місця його проживання, надання посвідчення водія. Відеозаписами зафіксовано повідомлення працівником поліції про те, що у нього є підозра про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. При спілкуванні із працівником поліції ОСОБА_1 визнав вживання ним спиртного (« пив 50 грам»), після чого сів за кермо та керував транспортним засобом. Відеозаписами зафіксовано намагання останнього домовитись із працівниками поліції. При цьому, ОСОБА_1 просить працівника поліції виключити камеру, а коли останній відмовляється намагається це зробити власноруч, повідомляє працівників поліції про те, що він тривалий час працював у дозвільній системі та обізнаний про те яким чином складаються матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та яким чином можна вирішати питання. Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовляється на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та повідомляє про те, що йому відомі правові наслідки таких дій. В подальшому ОСОБА_1 , незважаючи на попередження працівника поліції, сідає за кермо свого автомобіля та їде з місця події, не звертаючи уваги на активні дії працівників поліції, які намагались зупинити транспортний засіб.

Відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції намагаються на службовому автомобілі розшукати транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 .

Відеозаписи містять дані про те, як приблизно в 04 год.19хв. ОСОБА_1 в присутності двох свідків, відмовляється від пропозиції працівника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки його відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у відповідності до вимог закону та повідомлено про наявність складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 працівником поліції при пропозиції огляду на стан сп`яніння та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення двічі роз`яснені його права у відповідності до вимог ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а також повідомлено про розгляд справи в суді.

На відеозаписах зафіксовано надання ОСОБА_1 працівнику поліції посвідчення водія, а при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вже відмовився надати посвідчення водія.

Так, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та те, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в категоричній формі.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані відеозаписи свідчать про те, що з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній намагався ускладнити працівникам поліції виконання ними своїх обов`язків та уникнути огляду на стан сп`яніння, оскільки визнавав, що вживав алкогольні напої незадовго до керування транспортним засобом та перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані відеозаписи у сукупності з іншими доказами по справі свідчать про наявність достатніх даних для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту доводів апеляційної скарги з доповненнями та пояснень ОСОБА_1 в суді вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржує факт керування ним 15.01.2023р. біля 01.55 год. в смт. Заболотів по вул. Відродження, 2, Коломийського району транспортним засобом марки "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 , а у відповідності до відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків на місці події відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на місці зупинки ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, який здійснював керування, визнав факт вживання алкогольних напоїв, після чого керував транспортним засобом, на пропозиції працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, без дозволу працівника поліції залишив місце події та поїхав на транспортному засобі.

Згодом останній був розшуканий та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у відповідності до вимог закону, на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відеозаписи містять дані оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №351241 від 15.01.2023 року ті інших матеріалів справи, ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом та матеріалами справи, а також відмову ОСОБА_1 від підписання у відповідних графах протоколу та надання ним пояснень по суті вчинення ним правопорушення, а також про вручення працівником поліції копії протоколу за наявності відмови ОСОБА_1 від підписання в протоколі про його отримання.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять даних, які свідчать про фальсифікацію відеозаписів чи інших матеріалів справи складені працівниками поліції.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 до ЦРЛ м. Снятин з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у медичному закладі останній відмовився, про що зазначено в направленні. В направленні також вказано, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.

Наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вони не допитувались в суді першої та апеляційної інстанцій. Апеляційний суд звертає також увагу на те, що судом при ухваленні постанови суду щодо ОСОБА_1 пояснення вказаних свідків не брались до уваги судом, оскільки висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП побудований судом на підставі сукупності інших доказів по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.266 КУпАП наявність двох свідків необхідна саме для того, щоб провести відповідний огляд водія транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, що додатково, окрім наявних в матеріалах справи доказів, підтверджує виконання працівниками поліції вимог щодо забезпечення проведення огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за відсутності можливості використання спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі сукупності доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та, що останні зловживаючи своїми повноваженнями, сфальсифікували докази по справі. Апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

Крім того, у відповідності до рапорту командира взводу 2 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції І.Цигарнчук зазначив, що під час несення патрулювання 15.01.2023 року в смт. Заболотів Коломийського району Івано-Франківської області було зупинено транспортний засіб марки "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів та встановлення обставин справи, водій ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля під приводом погрітись, після чого розпочав рух автомобілем, при цьому здійснивши наїзд на інспектора поліції. Зазначено, що наздогнати водія працівникам поліції не вдалось. В рапорті вказано, що в ході розшукових дій вдалось зв`язатись із водієм, який повернувся на місце події. Згодом водій ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та проїхати до медичного закладу водій відмовився. Зазначено, що відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ст.122-2 КУпАП та протокол про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника УПП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що у разі виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб забезпечити проведення огляду водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

До матеріалів справи також додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №201354 від 15.01.2023 року щодо ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення за ст..122-2 КУпАП, а саме ОСОБА_1 15.01.2023р. біля 01.55 год. в смт. Заболотів по вул. Відродження, 2, Коломийського району керував транспортним засобом марки "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив за допомогою увімкнення проблискових маячків та звукових сигналів.

Дадано копію посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_2 .

Посилання ОСОБА_1 на те, що закриття провадження по справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини у вчиненні правопорушення, оскільки вищевказане рішення суду стосується іншого правопорушення і не мають правового значення для розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та, що останні зловживаючи своїми повноваженнями, сфальсифікували докази по справі.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Разом з тим вищевказані вимоги щодо обмеження строку для проведення огляду на стан сп`яніння спрямовані на своєчасне забезпечення такого огляду працівниками поліції, оскільки час безумовно впливає на об`єктивність результату огляду, внаслідок чого водії, які керували транспортним засобом у стані сп`яніння можуть уникнути справедливого покарання за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи адвоката Либовки А.В. про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння носила правомірний характер у зв`язку з тим, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Вищевказані дії водія транспортного засобу ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Обов`язок водія транспортного засобу пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння не залежить від правомірності дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу або об`єктивної наявності у водія транспортного засобу ознак сп`яніння.

Так, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а наявність у водія ознак сп`яніння самостійно визначається працівником поліції.

Апеляційний суд також вважає, що ОСОБА_1 не може бути звільнений від адміністративної відповідальності, оскільки не діяв в умовах крайньої необхідності, не перебував у стані необхідної оборони та не був у стані неосудності.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обґрунтовано призначив ОСОБА_1 стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Петрички О.Є. залишити без задоволення.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв