Номер провадження: 33/813/1327/23
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Стоянової Л.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Блохіна М.Ю. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського райсуду м. Одеси від 23.06.2023, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сосниця, Чернігівської обл., працюючого медичним представником ТОВ «Тева Україна», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто судовий збір в дохід держави у сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до вказаної постанови, 11.05.2023 о 02 год. 10 год. на вул. Ільфа і Петрова, 86 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda держ. знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.9 а) «Правил дорожнього руху України». Огляд на стан сп`яніння проводився на місці у встановленому законному порядку на прилад DRAGER ALCOTEST ARLM-0413 результат тесту 0,88%.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- працівниками патрульної поліції його було зупинено та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння виключно на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Поліцейські повідомили, що якщо прилад покаже вміст алкоголю, то одразу буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Окрім того після проходження огляду поліцейські повідомили його про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та наголошено, що відносно нього буде складено протокол. Працівник патрульної поліції не поставив йому прямого запитання щодо «згоди із результатами, які були проведені поліцейськими», тобто всупереч процедурі проходження огляду на стан сп`яніння йому не було повідомлено про право проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У протоколі про адміністративне правопорушення також не зазначено про те, що він погодився із результатами огляду на стан сп`яніння;

- працівником патрульної поліції було невірно роз`яснено санкцію статті, а саме повідомлено, що якщо він визнає вину та вчинив правопорушення вперше, то стягнення може бути призначено виключно у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Окрім того, його відмова від надання пояснень спровокована самими поліцейськими, які повідомили його, що пояснення він зможе надати в суді;

- в процесі підготовки приладу DRAGER, зокрема після його прогрівання він запитав чи все в порядку із приладом, на що працівник поліції відповів, що можливо або подули в трубку або потрапила слина. Однак, оскільки він огляд на стан сп`яніння ще не проходив є незрозумілим подібні твердження поліцейського. Зі змісту відеозапису можна зробити висновок, що поліцейські знімали мундштук, що викликає сумніви у тому, що був застосований саме той мундштук, який надавався ОСОБА_1 для огляду. Перебуваючи у патрульному автомобілі поліцейські під час складення протоколу у діалозі між собою визнали, що технічний засіб «взагалі є дивним». Поліцейські, які виявили несправність приладу мали б провести контрольне тестування, вважаючи, що у прилад могла потрапити слина чи виникнути інша обставина, що могла вплинути на достовірність результату, однак таких дій вчинено не було;

- він висловив вимогу щодо надання йому сертифікатів спеціального технічного засобу, на що поліцейські повідомили про їх наявність, однак жодних документів не надали. До матеріалів справи такі документи також долучені не були;

- у оскаржуваній постанові не зазначена дата вчинення правопорушення, а зазначена лише дата складання протоколу;

- у матеріалах справи міститься повістка про його виклик в засідання на 22.06.2023, однак, він випадково дізнався про розгляд справи та наступного дня 23.06.2023 прибув до суду щоб дізнатися про рух справи. Однак, його одразу було запрошено до зали судового засідання, вручили пам`ятку та відбувся розгляд справи, незважаючи на те, що він бажав скористатися юридичною допомогою адвоката.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №428208 від 11.05.2023 (а.с. 1);

- чек-тестом алкотестера (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);

- матеріалами відеофіксації адміністративного правопорушення.

Надаючи оцінку доводам апелянта відносно того, що працівники патрульної поліції не повідомили його про право проходження огляду у закладі охорони здоров`я, апеляційний зауважує, що відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

В той же час, апеляційний суд враховує, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та після ознайомлення з результатами, ОСОБА_1 повідомив працівникам патрульної поліції, що вживав пиво та не висловлював незгоди із результатами огляду, що підтверджується відеофіксацією події.

Апеляційний суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 відносно того, що працівники патрульної поліції на його вимогу не надали йому сертифікати спеціального технічного засобу, оскільки як вбачається зі змісту відеозапису, ОСОБА_1 дійсно запитав поліцейських про їх наявність, однак після того як поліцейські відповіли, що всі документи є в наявності він не порушував питання про надання їх для ознайомлення.

Що стосується тверджень апелянта відносно наявності сумнівів у технічній справності приладу DRAGER ALCOTEST ARLM-0413, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 визнав факт вживання алкоголю та не заперечував проти результатів проведеного огляду, у зв`язку з чим не вважає зазначену обставину такою, яка безумовно свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання апелянта відносно того, що у постанові не зазначена дата вчинення правопорушення, а зазначена лише дата його складання, водночас зауважує, що адміністративне правопорушення було вчинено в той же день, а саме 11.05.2023, більше того, зазначене порушення жодним чином не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Що стосується доводів апелянта відносно можливого порушення його права на захист, оскільки він був обмежений у залученні захисника під час розгляду справи, апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки ОСОБА_1 під розписку були роз`яснені його права передбачені ст. 268 КУпАП, натомість клопотань про відкладання судового розгляду з метою реалізації його права на захист він не заявляв.

Більш того, що право на доступ до суду та право на захист було компенсоване на стадії апеляційного провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 відносно того, що працівником патрульної поліції було невірно роз`яснено санкцію статті, а саме повідомлено, що якщо він визнає вину та вчинив правопорушення вперше, то стягнення може бути призначено виключно у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, однак зауважує, що патрульна поліція не є органом, який уповноважений на роз`яснення порядку процесуального розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, більш того відповідно до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського райсуду м. Одеси від 23.06.2023 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца