Справа № 350/947/23
Провадження № 33/4808/587/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 12 червня 2023 року, о 00 год. 13 хв. в селищі Перегінське, по вул. Січових Стрільців, ОСОБА_1 керував автомобілем "Volkswagen - Passat", д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною, прийнятою з неповним дослідженням обставин справи, без спростування його доводів щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Апелянт вказує на те, що судом грубо порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки безпідставно розглянув справу за його відсутності та відсутності його захисника, чим позбавив його прав надати суду пояснення, скористатись юридичною допомогою адвоката. Зазначає, що не був судом вчасно повідомлений про день та час розгляду справи призначений на 12.09.2022 року. Окрім того, судом безпідставно не було взято до уваги клопотання його захисника про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншій справі в іншому суді.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначаючи, що з 26 червня та по 14 липня 2023 року хворів. Наступним робочим днем був понеділок 17 липня 2023 року і в цей день подано апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити і апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

За змістом мотивувальної частини постанови судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, причин неявки суд не повідомив, про день час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином.

В постанові суду зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

У відповідності до ст.268 КУпАП, суд, врахував, що протокол відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складено у її присутності, тобто з моменту його складення ОСОБА_1 знав про наявність справи, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не прибув в судове засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від особи не надходило, при розгляді справ за ч.1 ст.130 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а тому, суд вважав за необхідне справу розглянути у відсутності правопорушника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції не перевіряються правові підстави для розгляду справи судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 , а тільки встановлюється наявність поважних причин, які не дозволяли особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно оскаржити судове рішення у встановлений законом строк.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли на розгляд до Рожнятівського районного суду 15.06.2023 року, розгляд якої було призначено на 26.06.2023 року.

В судове засідання ОСОБА_1 26.06.2023 року не з`явився, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив та ним не подано клопотання про відкладення розгляду справи.

26.06.2023 року суд ухвалив у справі рішення за відсутності ОСОБА_1 . Копію постанови суду 30.06.2023 року правопорушнику направлено для відома. 18.07.2023 року постанову суду звернуто до виконання (а.с.17-19).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана апелянтом 24.07.2023 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КупАП строк на апеляційне оскарження розпочинається з дня винесення постанови суду, а не з дня отримання судового рішення.

За таких обставин ОСОБА_1 повинен був вказати причини, які не дозволяли йому своєчасно дізнатись про результати судового засідання від 26.06.2023 року та в установлений законом строк оскаржити судове рішення.

Так, відповідно до вимог КУпАП, строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення судом постанови, а не отримання копії судового рішення, подання апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження само по собі не може бути визнано правовою підставою для поновлення цього строку.

Досліджені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді та своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення, не приймав заходи щоб дізнатись про стан відомого йому провадження та виявив інтерес до цього провадження тільки на стадії виконання судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду єдиною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження вказує перебування його на амбулаторному лікуванні з 26 червня та по 14 липня 2023 року.

Апеляційний суд неодноразово вказував, що доводи про те, що апелянт за станом свого здоров`я не мав можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою на відповідне судове рішення у встановлений строк повинні бути доведені самим апелянтом.

Апеляційний суд неодноразово вказував, що безумовною причиною для визнання поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження є оформлення відповідного листка непрацездатності та перебування на стаціонарному лікуванні.

Разом з тим, з урахуванням приписів Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, перебування на амбулаторному лікуванні не доводить непрацездатність апелянта, не свідчить про призупинення (припинення) його соціально активної життєдіяльності та неможливість за станом здоров`я дізнатись про ухвалене судом рішення та оскаржити його у встановлений законом строк.

Апеляційний суд вважає, що саме апелянт повинен надати суду дані, які свідчать про те, що за характером захворювання стосовно якого він перебував на амбулаторному лікуванні він дійсно був істотно обмежений або позбавлений наданого йому за законом права на апеляційне оскарження судового рішення.

Зокрема, амбулаторне лікування не вимагає госпіталізації хворого до медичного закладу, оскільки полягає у отриманні консультації від різних лікарів стосовно певної хвороби, проведенні лікувальних процедур або малих хірургічних втручань, досліджень та обстежень.

Так, на підтвердження перебування на амбулаторному лікуванні апелянтом надано виписку з медичної карти амбулаторного хворого від 19.07.2023 року №105, відповідно до якої ОСОБА_1 з 27.06.2023 року по 07.07.2023 року перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом гострого катарального бронхіту.

Також апелянтом долучено виписку № 1890 із медичної карти амбулаторного хворого у відповідності до якої останній з 10.07. по 19.07.2023 року перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом гострий ларингіт.

Апеляційний суд вважає, що характер захворювання, який зазначений у вищевказаних довідках не дозволяє суду прийти до висновку про те, що апелянт мав проходити довготриваючи та складні лікувальні процедури, зазнав малих хірургічних втручань та проходив певні дослідження та обстеження. Зазначений у вищевказаних медичних довідках діагноз не дає можливості дійти до висновку, що вказане захворювання дійсно призвело до втрати апелянтом соціально активної життєдіяльності та істотно обмежувало або позбавляло його можливості дізнатись про ухвалене судом рішення та оскаржити його у встановлений законом строк.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що копії вищевказаних медичних довідок не завірені в установленому законом порядку та містять певні недоліки в їх оформленні, які не дозволяють встановити медичний заклад в якому апелянт перебував на лікуванні та лікаря, який проводив лікування і перевірити вказану інформацію.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що подання апеляційної скарги на судове рішення не є складною процедурою, яка вимагає тривалого часу та потребує значних фізичних зусиль, у зв`язку з чим обставини на які посилається апелянт в обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження повинні свідчити про явне обмеження можливості звернутися з апеляційною скаргою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний та непереборний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Апеляційний суд неодноразово вказував, що доводи про те, що апелянт за станом свого здоров`я не мав можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою на відповідне судове рішення у встановлений строк повинні бути доведені самим апелянтом.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги , що причини наведені ОСОБА_1 щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ним не доведені, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної сили, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому конкретизувати і довести реальне існування об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2023 року.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв