Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Ящука Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Богуславського районного суду Київської області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року щодо нього,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 4 липня 2022 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ" д/н НОМЕР_2 на просп. Академіка Глушкова, 2 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про порушення працівниками поліції вимог закону, підзаконних та відомчих нормативно-правових актів при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Посилаючись на положення ст.266 КУпАП, п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), п.п.6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок), в чинній на дату складання протоколу редакції, вказує, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, і у разі відмови від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. З цього робить висновок, що оформлення поліцейськими направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язковим. І якщо після оформлення цього направлення водій відмовляється від огляду, то поліцейський у присутності двох свідків складає протокол.

Звертає увагу на відсутність у матеріалах справи доказів правомірності зупинки керованими ним транспортного засобу, що свідчить про невідповідність дій поліцейських вимогам ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" і підтверджується записом портативного відеореєстратора, з якого вбачається, що поліцейський не проінформував його про причину зупинення. Тому вважає, що всі наступні дії поліцейських є неправомірними, а зібрані докази - недопустимі.

Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП застосування поліцейським технічних засобів відеозапису виключає обов`язкову присутність свідків лише при проведенні огляду водія. Оскільки такий огляд не проводився, то протокол про адміністративне правопорушення, складений за відсутності свідків, на переконання ОСОБА_1 , є недопустимим доказом, враховуючи те, що зміни до п.8 Порядку були внесені пізніше. Також про ознаки наркотичного сп`яніння, вказані у протоколі, поліцейський його не повідомляв та не перевіряв реакцію зіниць очей на світло, а при складанні протоколу йому не були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Між тим, незважаючи на відсутність ознак наркотичного сп`яніння та відсутність підстав для проведення огляду, на першу ж вимогу поліцейського він погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я. І вже після того, як поліцейський почав переконувати, що він має право відмовитися від огляду та наполегливо стверджувати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи під психологічним тиском, вимушений був відмовитися від огляду. І незастосування заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, як то відсторонення від керування транспортним засобом, передбаченого ч.1 ст.266 КУпАП, вказує на те, що у поліцейського не було достатніх підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

На думку ОСОБА_1 , відеозапис також є недопустимим доказом, оскільки до протоколу додані "бодікам. 472838, 473576", а не відеозаписи нагрудних камер поліцейських. Відтак, у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та положення ст.62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі на підставі п.1 та п.7 ст.247 КУпАП.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, поважність причин пропуску якого ОСОБА_1 мотивує тим, що копія судового рішення йому не надсилалась, він отримав її безпосередньо в суді лише 02.11.2022 і вже 07.11.2020 подав апеляційну скаргу, в якій також просив поновити строк апеляційного оскарження. Однак постановою Київського апеляційного суду від 28.11.2022 у поновленні строку було відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто з тих підстав, що початок строку оскарження обчислюється з дня винесення постанови, і цей строк не пов`язаний з отриманням копії. В цій постанові не були зазначені мотиви, з яких відхилені його аргументи про пропуск строку з поважних причин. В подальшому дві подані ним та захисником апеляційні скарги постановами Київського апеляційного суду від 21.12.2022, від 05.01.2023, незважаючи на додаткове обґрунтування поважності причин пропуску строку, також були повернуті лише з тих підстав, що це питання вже вирішувалось судом апеляційної інстанції.

Додатково звертає увагу, що через воєнний стан, віддаленість м. Богуслава від м. Києва і тривалі повітряні тривоги 10-12 жовтня 2022 року не мав можливості прибути в судове засідання, призначене на 12.10.2022, про що зазначав захисник у клопотанні від 11.10.2022 про відкладення судового засідання. До Єдиного державного реєстру судових рішень постанова була надіслана 31.10.2022, оприлюднена 01.11.2022, у зв`язку з чим він позбавлений був можливості ознайомитися з її змістом.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув, і не повідомив про поважні причини неявки. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника Ящука Л.А., який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга вперше була подана ОСОБА_1 07.11.2022, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження, і постановою Київського апеляційного суду від 28.11.2022 повернута, оскільки суд не знайшов підстав для поновлення цього строку. Повторно подані ОСОБА_1 та захисником апеляційні скарги, відповідно, постановами Київського апеляційного суду від 21.12.2022 та від 26.01.2023 повернуті з тих підстав, що аналогічне за змістом клопотання вже було предметом розгляду.

Разом з тим, ОСОБА_1 і захисник участь у розгляді справи не брали і, не прибувши в судове засідання 12.10.2022, 25.10.2022 і 27.10.2022 захисник звертався із заявами, в яких просив повідомити дату наступного судового засідання, на які 31.10.2022 йому було надіслано відповідь про винесення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, хоча напередодні судового засідання захисник направляв клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.21). Відомості про дату отримання ОСОБА_1 копії постанови, яка була направлена йому поштою, у справі відсутні, до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова була надіслана 31.10.2022, оприлюднена 01.11.2022. А тому доводи, що зі змістом постанови він ознайомився 02.11.2022, заслуговують на увагу. Оскільки подання обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом судового рішення і вперше вона була подана без невиправданої затримки, з метою забезпечення права на доступ до суду вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження.

Доводи ОСОБА_1 про обов`язковість оформлення поліцейськими направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і що лише після того, як складено відповідне направлення до закладу охорони здоров`я і водій відмовляється від проведення медичного огляду, поліцейський у присутності двох свідків має право скласти протокол, є його суб`єктивним тлумаченням вимог закону та інших нормативних актів.

Вказана форма заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився проходити огляд в закладі охорони здоров`я, то підстав для складання направлення не було.

Ніяким чином не впливає на належність і допустимість доказів відсутність у справі доказів правомірності підстав для зупинення транспортного засобу, і незгода з діями поліцейських не звільняє водія від виконання обов`язку пройти огляд. Між тим, з відеозапису портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений, оскільки порушив ПДР, що виразилося в тому, що він не користувався паском безпеки. І згідно з п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" це є підставою для зупинення транспортного засобу.

Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вказаної норми логічно випливає, що як огляд особи на стан сп`яніння, так і складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від огляду відбуваються або із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у присутності двох свідків.

Дійсно, згідно з п.8 Порядку в редакції, чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий протокол у разі відмови водія від проведення огляду мав складатися у присутності двох свідків.

Однак, за загальними правилами застосування нормативно-правових актів у разі неузгодженості між ними закон, яким є Кодекс України про адміністративні правопорушення, має вищу юридичну силу, а всі підзаконні нормативно-правові акти, до яких відноситься вказаний Порядок, приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. На користь цього свідчить і те, що постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 20.01.2023 до Порядку було внесено зміни, які повністю узгоджуються з Кодексом України про адміністративні правопорушення, у відповідності з якими як огляд на місці зупинки транспортного засобу, так і складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову водія від огляду проводяться або із застосуванням технічних засобів відеозапису, або в присутності двох свідків.

Враховуючи те, що спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та складання щодо нього протоколу фіксувалося із застосуванням портативного відеореєстратора поліцейського, необхідності у присутності двох свідків не було.

Надуманими є і посилання ОСОБА_1 на те, що він вимушений був відмовитися від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі внаслідок психологічного тиску поліцейського, який почав переконувати, що він має право відмовитися від огляду та наполегливо стверджував, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Вказуючи на те, що ОСОБА_1 має право відмовитися від огляду, поліцейський одразу його попередив про адміністративну відповідальність та санкцію, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП. У той же час, яким чином можна переконати особу відмовитися від огляду, стверджуючи про наявність у неї ознак сп`яніння, незрозуміло.

Недоречними є і твердження, що до протоколу не долучалися відеозаписи нагрудних камер поліцейських лише на наявність у протоколі скорочення та номерів цих камер.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови в повній мірі дотримано не було.

Вказуючи на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними в протоколі про адміністративне правопорушення та записі портативного відеореєстратора, суддя не звернув уваги на недотримання поліцейськими вимог закону при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З відеозапису вбачається, що підставою для вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння слугувало не виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а з`ясування по базі даних, що у 2021 році він притягувався до відповідальності за дії, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказаним раніше відеозаписом зафіксовано, що поліцейський говорить ОСОБА_1 , що йому далі їхати неможна, лише на свій страх і ризик, що вони йому їхати не дозволяють, але нехай він вирішує сам. А на запитання ОСОБА_1 , чи не зупинять вони ж його повторно, відповідають, що ні, передадуть і хтось інший зупинить.

З долученої захисником копії постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2022 вбачається, що того ж дня о 12 годині 10 хвилин, тобто вже через півтори години ОСОБА_1 знову був зупинений в м. Білій Церкві Київської області і щодо нього було складено аналогічний протокол. Вказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Тобто ніяких дій з метою відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом поліцейськими здійснено не було.

Незастосування поліцейськими цього заходу забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення, на чому слушно наголошується в апеляційній скарзі, у сукупності з встановленими апеляційним судом обставинами свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а відтак, і підстав для проведення огляду.

Згідно з ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн