КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/3632/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УКРА Ї Н И

03 серпня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Близнюк Наталії Володимирівни на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі:17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у сумі: 536,80 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Близнюк Н.В., засобами поштового зв`язку, подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіри) 04 травня 2023 року о 12-35. Тобто відсутні дві умови, передбачені диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП (момент вчинення правопорушення та перебування особи в статусі водія. Крім того в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначено свідка, наявність якого вбачається із відеозаписів. Водночас, до матеріалів справи також не долучено і її пояснень. Звертає увагу на те, що саме направлення ОСОБА_1 не оголошувалося і було підготовано на етапі направлення матеріалів справи до суду. Фактично, працівники поліції скористалися обставинами та склали протокол стосовно ОСОБА_1 , в той час як жодних направлень на проходження йому медичного огляду ними не видавалося.

Вказує, що з відеозапису наявного в матеріалах справи, водію ОСОБА_1 не було повідомлено з яких підстав він направляється на огляд, а тому, на думку захисника, дана обставина викликає обґрунтовані сумніви, щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, і яких саме, таким чином у працівників поліції були відсутні підстави для направлення його на огляд у встановленому порядку. Зазначене порушує право особи на захист від висунутого обвинувачення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На додаток до викладеного захисник акцентує увагу суду ще й на тому, що ОСОБА_1 не роз`яснили його права відповідно до вимог п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її з викладених підстав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника ІБлизнюк Н.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, доходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: - протокол серії ААД №242732 від 04.05.2023 про адміністративне правопорушення, - відеозапис з бодікамери №470798, 473774, 475477 з місця подій, - направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.05.2023, - розписка на підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений щодо ОСОБА_1 про те, що 04.05.2023 о 12:35 год. в м. Києві по вул. Професора Підвисоцького, 1, ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіри. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру 470798, 473774, 475477 (а.с. 1).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами 2 та 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудного відеореєстратора, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано, що інспектори патрульної поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 пояснили останньому причину зупинки - про те, що у нього не було ввімкнено покажчик поворота при повертанні ліворуч з вулиці Бойчука та він не пропустив пішоходів. Згодом працівник поліції попросив надати документи для перевірки, що ОСОБА_1 було виконано. Коли ОСОБА_1 ремонтував покажчик поворота працівники поліції у нього запитали чи нічого забороненого він не перевозить, чи нічого забороненого він не вживає та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів- приладу Drager, ОСОБА_1 погодився, результат тесту - негативний.

Разом з тим, пізніше, після спілкування з останнім працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував останньому проїхати до лікаря нарколога для огляду. ОСОБА_1 в присутності пасажира, за підказкою останньої, відмовився від проходження такого огляду, пояснюючи, що він поспішає, оскільки терміново потрібно забрати дітей вагітної пасажирки. Після цього працівник поліції, повторно роз`яснюючи підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та те, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, пропонує ОСОБА_1 , проїхати до лікаря для огляду на встановлення стану сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовляється їхати до лікаря нарколога. В подальшому працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що останній відстороняється від подальшого керуванням транспортним засобом. Після цього працівник поліції пропонує ОСОБА_1 ознайомитися з протоколом та підписати його.

Відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, спростовуються як доводи апеляційної скарги про порушення процедури направлення ОСОБА_1 для огляду на виявлення стану сп`яніння до лікаря, так і доводи апеляційної скарги по обставинах подій, які відбулися.

Що стосується доводів про те, що жодних направлень на проходження медичного огляду ОСОБА_1 працівниками поліції не видавалося, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився.

Щодо доводів апеляційної скарги, що працівниками поліції не було встановлено ознаки наркотичного сп`яніння.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, відповідно до п.3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно п.6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а згідно п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було виписано направлення на огляд до закладу Комунальне некомерційне підприємство «Соціотерапія», в якому зазначено, у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп'яніння: неприродня блідність шкіри, зіниці очей звужені, поведінка, що не відповідає дійсності.

Крім того, згідно відеозапису, 09:22 хв. працівник поліції назвав ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість шкіри.

Таким чином, доводи скаржника суд апеляційної інстанції розцінює, як безпідставні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються змістом самого протоколу.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З наявної у справі сукупності доказів, в тому числі з відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксована відмова водія ОСОБА_1 на вимогу працівників патрульної поліції пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд в закладі охорони здоров`я з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Близнюк Наталії Володимирівни на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус