Справа № 199/3994/23
ПОСТАНОВА

іменем України

08.08.2023 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднану в одне провадження справу про адміністративні правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного о 20:05 годині 26.04.2023 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, слідує, що 26.04.2023 о 19:27 годині у місті Дніпрі по вул. М.Малиновського, біля буд. 17, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 318 CI», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук. поведінка, що не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зазначено про те, що 26.04.2023 о 19:27 годині у місті Дніпрі по вул. М.Малиновського, біля буд. 17, керував транспортним засобом «BMW 318 CI», н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Кіровським районним судом міста Дніпропетровська від 13.12.2022, вчинене повторно протягом року, чим порушив 2.1-а) Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщеним про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судове засідання, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши письмові докази у справі, відеозапис, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Зокрема, частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як слідує з постанови судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.12.2022, яка набрала законної сили 24.12.2022, ОСОБА_1 дійсно за ч. 2 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 34000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки 7 місяців 9 днів без оплатного вилучення транспортного засобу (справа № 203/4311/22).

В той же час слід враховувати роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Проте, поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушеннясерії ААД № 355097 від 11.04.2023, не врахував того факту, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з приводу повторного керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, оскільки він не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а тому не міг бути позбавлений такого права, оскільки взагалі його не має.

При цьому, справа містить наступні докази, які вказують на те, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 263904 від 26.04.2023, згідно якого особа ОСОБА_1 встановлена за паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , тобто відомостей про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія в паперовому або електронному виді не встановлено, посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось;

- лист начальника відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП від 24.05.2023 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ІПНП не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами;

- копія постанови серії АР № 795500 від 31.10.2022, що долучена поліцейським до справи, відповідно до якої ОСОБА_1 накладалося адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень. Під час накладення даного стягнення особа ОСОБА_1 документально підтверджена не була.

У разі, якщо ОСОБА_1 , який не отримував посвідчення водія, керує транспортними засобами, в його діях можуть бути ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, що, з урахуванням можливого повторного вчинення даного правопорушення, може бути підставою для притягнення останнього за ч. 5 ст. 126 КУпАП, але саме за фактом повторного керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Надаючи оцінку законності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, слід виходити з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як слідує з ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 6 Розділу Х Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Два свідка відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не залучалися, про що свідчить як протокол про адміністративне правопорушення, так і інші матеріали справи.

В той же час, під час дослідження долученого до справи відеозапису з бодікамери поліцейського (БК 471401), тривалість якого становить менше 5 хвилин, встановлено, що даний відеозапис є неповним, на ньому зафіксовано процедуру притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та цей запис не містить фіксації виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , не містить фіксації пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку та не містить фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є прямим та істотним порушенням ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 Розділу Х Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, у зв`язку матеріал з чим фіксація відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння лише письмовими доказами вважається недійсною на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП.

На запит судді від 20.07.2023 щодо отримання повних відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, зокрема за №№ 471401 та 471405, отримано лист від 27.07.2023 за підписом заступника начальника УПП в Дніпропетровській області ДПП О.Хорольського із DVD-диском, який містить аналогічний за тривалістю та змістом відеоматеріал, який не містить фіксації виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , не містить фіксації пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку та не містить фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення не містить належних та допустимих доказів відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), слід виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Викладені обставини свідчать про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, враховуючи і те, що у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по об`єднаній в одне провадження справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко